Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.2026  	Справа №607/23464/25 Провадження №2/607/2539/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого - судді - Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання - Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
10 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року (справа № 607/14898/19) з твердої грошової суми у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину, щомісячно, на тверду грошову суму у розмірі по 6 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2018 року (справа № 607/12463/18 ) розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей, які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року (справа № 607/14898/19) з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину щомісячно. Рішенням суду від 25 червня 2024 року (справа № 607/10680/24) розмір аліментів було збільшено до 3 000 грн на кожну дитину, однак постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року це рішення скасовано, тому позивачка й надалі отримує аліменти у попередньому розмірі.
Позивачка працює лікарем-вірусологом у ДУ «Тернопільський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України». Її середньомісячний дохід за останні шість місяців становив 22 138 грн. На думку позивачки, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів істотно зросли витрати на утримання дітей. Молодша донька ОСОБА_5 навчається на платній формі навчання у Приватному фаховому навчальному закладі «Медичний коледж», за шість місяців навчання сплачено 22 375 грн. Старша донька ОСОБА_6 продовжує навчання у Тернопільській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 ім. В. Левицького ТМР. Крім витрат на навчання, збільшилися витрати на харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, лікування, позашкільний розвиток та дозвілля дітей. Усі ці витрати позивачка несе самостійно, оскільки відповідач участі у вихованні дітей не бере, додаткової матеріальної допомоги не надає та батьківських обов`язків належним чином не виконує.
Позивач зауважує, що відповідач є працездатним, займається підприємницькою діяльністю, не має на утриманні непрацездатних осіб, а його матеріальний стан з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів покращився, що дає йому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бабій Н.І. - подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів.
У відзиві зазначено, що позивачка просить стягувати аліменти у розмірі 6 000 грн на кожну дитину, однак не надала належних доказів на підтвердження ані необхідності такого розміру аліментів, ані наявності у відповідача доходів, достатніх для їх сплати. Представник відповідача звертає увагу на те, що вказаний розмір аліментів істотно перевищує мінімальний рекомендований розмір, який може бути присуджений лише за умови достатнього заробітку платника аліментів. Також зазначено, що позивачка не надала доказів щодо фактичних щомісячних витрат на утримання дітей та не врахувала принцип рівності батьків у виконанні обов`язку щодо їх матеріального забезпечення. На думку відповідача, витрати на гуртки, лікування, відпочинок і навчання старшої доньки належать до додаткових витрат на дитину та не є визначальними при вирішенні питання про розмір аліментів. У частині доводів позивачки про відсутність участі відповідача у вихованні дітей, представник відповідача зазначає, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні відносини, які вплинули на можливість його спілкування з дітьми. Водночас відповідач цікавиться їхнім навчанням та успіхами, зокрема підтримує зв`язок із класними керівниками. Крім того, відповідач дійсно здійснює підприємницьку діяльність, однак його доходи є незначними. Майновий стан відповідача з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів істотно не змінився. Також він має низку захворювань, у зв`язку з чим потребує медичного нагляду та дотримання певних обмежень, що, на його думку, впливає на можливість збільшення доходів.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач та її представник - адвокат Ороновська О.М. - у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, однак адвокат подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, в якій також висловила позицію про підтримку позовних вимог у повному обсязі.
У судове засідання представник ОСОБА_2 - адвокат Бабій Н.І. - не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проте подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони відповідача; щодо задоволення позову заперечив.
Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
14 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2018 року (справа № 607/12463/18) розірвано (а.с. 11, 12).
У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , актовий запис за № 147 (а.с. 7) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , актовий запис за № 69 (а.с. 8).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня
2019 року (справа № 607/14898/19) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі
по 1 800 грн щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 червня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 13 - 16).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року (справа № 607/10680/24) рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2024 року про зміну розміру аліментів - скасовано та відмовлено у вказаному позові ОСОБА_1 (а.с. 17 - 22).
Крім того, позивачем долучено низку квитанцій про сплату комунальних послуг, придбання ліків, продуктів харчування, засобів гігієни тощо (а.с. 23 - 27).
Відповідно до довідки ПП «Дружба сервіс-житло 1» від 22 жовтня 2025 року № 151, ОСОБА_1 не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та з нею разом зареєстровані та проживають доньки: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з 03 грудня 2021 року по теперішній час (а.с. 28).
Як вказано у довідці Приватного фахового навчального закладу «Медичний коледж»
від 22 жовтня 2025 року № 153, ОСОБА_4 дійсно є студенткою І курсу за спеціальністю Стоматологія ортопедична, форма навчання денна, термін навчання з 01 вересня 2025 року
по 30 червня 2028 року (а.с. 29).
ОСОБА_1 працює в ДУ «Тернопільський ОЦКПХ МОЗ» на посаді лікар-вірусолог вірусологічної лабораторії та за період з квітня по вересень 2025 року отримала дохід у розмірі 132 830,61 грн, середній заробіток становить 22 138,44 грн, про що свідчить довідка ДУ «Тернопільський ОЦКПХ МОЗ» від 22 жовтня 2025 року № 17/1796 (а.с. 30).
Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого командуванням Десантно-штурмових військ Збройних Сил України 21 вересня 2023 року, ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с. 48).
Як вказано у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15 грудня 2025 року № 456605854, відповідачу належить на праві власності: земельна ділянка, площею 1,2891 га, яка знаходиться у оренді ПАП «Агроінвест» строком на 10 років, та квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м. (а.с. 49).
Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 30 серпня 2024 року № 09916 КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2», ОСОБА_2 перебував на лікуванні у закладі з 14 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року, із діагнозом: сечокам`яна хвороба з відходженням конкрементів. Конкременти обох нирок. Конкремент с/3 лівого сечоводу. Лівобічний гідронефроз ІІ ст. Лівобічна ниркова коліка. Кісти обох нирок. Хронічний калькульозний пієлонефрит фаза загострення із значним зниженням функції нирок. ХНН-ІІ ст. Хронічний простатит фаза нестійкої ремісії (а.с. 51, 52).
17 вересня 2025 року ОСОБА_2 позичив гроші в сумі 4 000 доларів США у ОСОБА_7 , з метою внесення на депозитний рахунок коштів як компенсації вартості
частки квартири. Вказані грошові кошти зобов`язався повернути до 17 вересня 2028 року.
23 вересня 2025 року та 30 вересня 2025 року ОСОБА_2 у касах банку було
видано 996 та 1 500 Євро.
Як вбачається з виписки по картці ОСОБА_2 від 10 грудня 2025 року
№ 5OIQ-Tj5V-546S-QDK5, за період з 10 вересня 2025 року по 10 грудня 2025 року, сума зарахувань становить 2 505 Євро, сума витрат 2 504,96 Євро.
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 05 січня 2026 року № 1918-26-00120, ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , за період з січня по листопад 2025 року отримав дохід у сумі 143,42 грн (а.с. 62).
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 березня 2026 року (справа № 607/23163/24) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності та визнання права власності - задоволено повністю. Припинено право власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_3 . Перераховано на користь ОСОБА_1 
1 050 125 грн, які були внесені ОСОБА_2 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Тернопільській області відповідно до платіжних інструкцій № 154821887 від 25 жовтня 2024 року, № 155010968 від 28 жовтня 2024 року, № 203410060 від 14 жовтня 2025 року, в якості компенсації за припинення права власності на частину квартири  АДРЕСА_3 (а.с. 71 - 77).
У відповіді № 2870913 від 11 червня 2026 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 
з 1 кварталу 2025 року по 2 квартал 2026 року становить 706 040,15 грн. Домінуючий дохід - це задекларований дохід ФОП за 2025 рік у розмірі 690 000 грн.
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків
(частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою
(частина третя).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
2.2. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 1989 року держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Сімейний кодекс України (далі - СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (частина перша статті 1).
Як вказано у статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з вимогами частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180
СК України).
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частини перша - третя статті 181 СК України).
Системне тлумачення зазначених норм дає підстави для висновку, що дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).
2.3. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
У роз`ясненнях, зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вказано, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України (див. пункт 17).
При цьому частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03 грудня 2025 року № 4695-ІХ у 2026 році встановлені наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу для дітей віком до 6 років - 2 817 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років -
3 512 гривень.
Частиною першою статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 міститься роз`яснення, за яким відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Зі змісту статті 184 СК України вбачається, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи вище наведене, величину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також положення статті 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Як встановлено у судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи, що доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають разом із матір`ю (позивачем) та перебувають на її утриманні.
При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та її представником відповідно до статті 81
ЦПК України не в повній мірі обґрунтовано розмір матеріальної допомоги, яку вона потребує щомісячно від відповідача на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також не наведено доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дочок у розмірі 6 000 грн на кожну дитину щомісячно та до досягнення ними повноліття.
Водночас суд критично оцінює доводи сторони відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у збільшеному розмірі загалом. Як встановлено судом, відповідач є працездатною особою, здійснює підприємницьку діяльність, отримує дохід як фізична особа-підприємець, а також є власником нерухомого майна. При цьому доказів, які б свідчили про неможливість отримання ним доходу або про перебування у скрутному матеріальному становищі, матеріали справи не містять. Навпаки, зібрані у справі докази свідчать про покращення його матеріального стану порівняно з часом ухвалення рішення про стягнення аліментів у 2019 році. Так, суд бере до уваги найбільш актуальну інформацію про доходи відповідача, витребувану судом, а також враховує сплату ним компенсації за частку у праві власності на нерухоме майно.
Суд також відхиляє доводи сторони відповідача про те, що неприязні стосунки між колишнім подружжям вплинули на можливість його спілкування з дітьми. Наявність конфлікту між батьками або перешкод у спілкуванні з дітьми не звільняє батька від передбаченого законом обов`язку щодо їх належного матеріального утримання. Обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття є безумовним та не ставиться у залежність від характеру взаємовідносин між батьками чи від обсягу їх особистого спілкування з дітьми.
Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачу аліменти на утримання дітей, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 600 грн кожній дитині щомісячно, оскільки вони активно навчаються та потребують більшої матеріальної допомоги (зокрема: підручники, зошити, відвідування лікарів тощо). Доказів того, що за станом здоров`я та/або матеріального становища відповідач не може сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суду не надано. Також, суду не надано доказів наявності у відповідача інших утриманців.
Суд керується виключно інтересами дітей та вважає, що саме таки розмір аліментів є необхідними і достатніми для нормального розвитку неповнолітніх та їхнє утримання. Стягнення аліментів в означеному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей у відповідному віці. Крім того, цей розмір аліментів, на думку суду, не матиме наслідком виникнення у платника аліментів скрутного матеріального становища 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.
При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітніх дітей з матір`ю; вік дітей, стан здоров`я та матеріальне становище дочок, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дітей, а також матеріальне становище платника аліментів, право одержувача аліментів на зміну розміру аліментів, а тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року (справа № 607/14898/19) з твердої грошової суми у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину, щомісячно на тверду грошову суму у розмірі по 3 600 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
Зважаючи на наведені обставини, вказаний розмір аліментів, на переконання суду, відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дітей, з урахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дітей.
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення
позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи той факт, що позов про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі задоволений частково, а позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 605,60 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 4, 12 - 13, 19, 76 - 78, 141, 223, 244, 247, 258 - 268, 273 - 274,
352 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.
2. Збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року (справа № 607/14898/19) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину щомісячно до твердої грошової суми у розмірі по 3 600 грн на кожну дитину щомісячно.
3. Стягувати з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) аліменти на утримання двох дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 600 (три тисячі шістсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
4. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
5. Стягнення за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 грудня 2019 року (справа № 607/14898/19) припинити з дня набрання цим рішенням законної сили.
6. Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень
60 (шістдесят) копійок.
7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
8. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
9. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.
10. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлено 19 червня 2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя	Т. І. Якімець