Справа №705/2522/26
2-о/705/110/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: 
головуючого – судді  Піньковського Р.В. 
при секретарі  Романовій О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бабанська селищна рада Уманського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, 
У С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_1 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в обґрунтування зазначивши наступне. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,1169 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Коржівської сільської ради Уманського району Черкаської області. 
Інших спадкоємців, крім ОСОБА_2 немає. Діючи в інтересах та від імені останнього, заявник у березні 2026 року звернулася до нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 на день відкриття спадщини не був зареєстрований зі спадкодавцем, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову, але усно було роз`яснено можливість встановлення такого факту в судовому порядку. 
На момент смерті мати ОСОБА_2 проживала постійно з ним за місцем його реєстрації, оскільки ще за шість років до смерті вона часто хворіла і потребувала стороннього догляду, який він їй і надавав. Оскільки ОСОБА_2 вважав, що проживаючи разом зі спадкодавцем спадщину фактично прийняв, він не звертався до нотаріуса у визначений шестимісячний строку із відповідною заявою. 
Оскільки на цей час єдиним можливими варіантом прийняти спадщину після смерті матері є встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем ОСОБА_4 і вимушений звертатися до суду з цією заявою. 
Просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщина 06.04.2021. 
Заявник ОСОБА_1 та її довіритель ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, подала до суду заяву, в якій просять суд розгляд справи проводити у їх відсутність, вимоги заяви та факти, викладені у ній, підтримують в повному обсязі та просять заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Бабанської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду від представника ОСОБА_5 надійшла письмова заява, у якій просить суд справу розглянути без участі представника селищної ради, а справу просить вирішити відповідно до вимог чинного законодавства. 
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції заявника, її довірителя та представника заінтересованої особи, викладені в заявах, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. 
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. 
Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа – свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 453, зроблено Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Місцем смерті ОСОБА_3 зазначено Черкаська область, Уманський район, с. Коржова. 
Заявник по справі ОСОБА_2 , є рідним сином спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_2 , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис про народження № 181. 
Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі сформованому 04.03.2026 за № 84381615, Другою уманською державною нотаріальною конторою, 04.03.2026 було зареєстровано спадкову справу за № 34/2026, номер у спадковому реєстрі 75299426, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У відповідності до постанови Кравець Г.В., державного нотаріуса Другої уманської державної нотаріальної контори, від 25.03.2026, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1169 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Коржівська сільська рада, яка належить ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю документально підтвердженого факту спільного проживання з померлою. 
Вказаною постановою нотаріусом також установлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1169 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Коржівська сільська рада, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання якої відсутнє, у зв`язку з чим Другою уманською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 34/2026. 
Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 сплив 06.10.2021, із заявою про прийняття спадщини до вказаного моменту ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався. Заявником була надана довідка № 52 від 20.06.2025, видана Коржівським старостинським округом № 3 Бабанської сільської ради Уманського району Черкаської області, про те, що ОСОБА_3 фактично проживала на день смерті без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якою був зареєстрований ОСОБА_2 . Інші документи, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_3 , відсутні. 
Згідно відповіді Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області від 06.03.2026 № 01/02-10/2333/01/02-10/1463, інформація щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня. 
ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 разом з нею не був зареєстрований та не проживав, не був малолітнім/неповнолітнім, недієздатним, обмеженою в дієздатності особою, а також не вчинив дій, передбачених ст. 1269 ЦК України, які б свідчили б про прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . У зв`язку із зазначеним, нотаріусом і прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_3 . 
Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 636567, виданого Уманським районним відділом земельних ресурсів, ОСОБА_3 за життя дійсно належала земельна ділянка розміром 3,1169 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місцезнаходження якої: Черкаська область, Уманський район, Коржівська сільська рада, кадастровий номер 7124383900:02:000:1037. Станом на час видачі такого державного акту, 20.12.2006, місцем проживання ОСОБА_3 зазначено: АДРЕСА_2 . 
Разом з тим, згідно довідки, виданої Коржівським старостинським округом № 3 виконавчого комітету Бабанської селищної ради, 20.06.2025 за вих. № 52, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно актового запису № 453 від 09.04.2021, фактично проживала на день смерті, без реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 , за вищевказаною адресою був зареєстрований її син – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана інформація надана згідно даних погосподарської книги № 1 на 2021-2025 рр., погосподарського обліку 0007-1, ст. 39 та письмове підтвердження жителів села Коржова, що проживають по вул. Праці від 20.06.2025. 
Метою звернення заявника в інтересах ОСОБА_2 до суду є встановлення факту постійного проживання останнього, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.
Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву. 
Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 має для заявника юридичне значення, оскільки створить умови для реалізації заявником спадкових прав, зокрема підтвердить фактичне прийняття ним спадщини при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні. 
За встановлених обставин, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт, який просить встановити заявник, підтверджений належними та допустимими доказами, не оспорюється іншими особами та його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення.
За приписами ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. 
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд – 
В И Р І Ш И В:
Заяву ОСОБА_1 , поданої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бабанська селищна рада Уманського району Черкаської області, про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити. 
Встановити факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (рнокпп НОМЕР_3 ) постійно проживав з ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський