ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/1777/26 пров. № А/857/22475/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року (постановлену головуючим суддею Луцович М.М. у м. Ужгороді) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі № 260/1777/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив: 
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову позивача на військову службу. 
визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
У позовній заяві позивачем також заявлено клопотання про витребування доказів, а саме:
від Військової частини НОМЕР_1 : 1. відео- та аудіозаписи із портативних відеореєстраторів службових осіб Державної прикордонної служби (далі – ДПС) за 02 березня 2026, на яких зафіксовано Позивача та його взаємодію з прикордонниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 2. відео- та аудіозаписи з внутрішньосалонних та зовнішніх відеореєстраторів та/або автомобільної системи службового автомобіля, на якому здійснювалося доставлення позивача до Відділу «Ракош» 02 березня 2026 року. 3. відео- та аудіозаписи зі стаціонарних відеореєстраторів Відділу «Ракош» за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача;
від Головного управління Національної Поліції у Закарпатській області: 1. відео- та аудіозаписи із портативних відеореєстраторів поліцейських Хустського районного управління поліції ГУНП у Закарпатській області за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача; 2. відео- та аудіозаписи з внутрішньосалонних та зовнішніх відеореєстраторів та/або автомобільної системи службового автомобіля поліції, на якому здійснювалося доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 02 березня 2026 року.
від ІНФОРМАЦІЯ_3 : 1. відео- та аудіозаписи із портативних відеореєстраторів службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача. 2. відео- та аудіозаписи зі стаціонарних відеореєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_3 за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача.
від ІНФОРМАЦІЯ_4 : 1. наказ про призов Позивача на військову службу. 2. відео- та аудіозаписи із портативних відеореєстраторів службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача. 3. відео- та аудіозаписи зі стаціонарних відеореєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_4 за 02 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача.
від ІНФОРМАЦІЯ_5 : 1. мобільний телефон Позивача Xiaomi Redmi 9A із серійним номером 28923/62X600558. 2. відео- та аудіозаписи із портативних відеореєстраторів службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 за 02 і 03 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача; 3. відео- та аудіозаписи зі стаціонарних відеореєстраторів ІНФОРМАЦІЯ_5 за 02 і 03 березня 2026 року, на яких зафіксовано Позивача.
Одночасно у клопотанні про витребування доказів позивач просив: «зобов`язати вищезгадані органи негайно забезпечити збереження відео- та аудіозаписів для запобігання їх знищенню через автоматичне видалення чи перезапис до моменту отримання записів судом; надати відео- та аудіозаписи без монтажу чи будь-якого іншого втручання в цілісність цифрових файлів, зі збереженням оригінальних метаданих (дата, точний час, ідентифікатор камери), у форматі, придатному для відтворення загальнодоступними програмними засобами».
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі та відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.
Також, ухвалою суду першої інстанції від 23 березня 2026 року залишено без руху заяву ОСОБА_1 в частині забезпечення доказів.
26 березня 2026 року позивачем на виконаннявимог ухвали суду від 23 березня 2026 року надіслано до суду заяву про забезпечення доказів. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Приймаючи оскаржену ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у заяві про забезпечення доказів не обґрунтовано та не зазначено, для підтвердження яких обставин суд має забезпечити докази, як вони стосуються предмету позову, на підтвердження яких обставин такі докази мають бути надані.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення доказів.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що відеозаписи потрібні не тільки для встановлення відсутності фактичного медогляду, але також і для доведення застосування фізичного примусу до позивача службовими особами ТЦК та СП та ненадання працівниками документів для ознайомлення та підпису позивачу. Ці обставини також можуть бути доведені відповідними відеозаписами і мають відношення до предмета позову, оскільки підтверджують незаконність окремих ланок процедури призову і, як наслідок, протиправність призову в цілому, тому що протиправні дії чи рішення не можуть породжувати правомірні наслідки.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю були відсутні, колегія суддів вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами згідно вимог 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін з наступних підстав. 
Підстави та порядок забезпечення доказів визначено положеннями статті 114 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (частина 2 статті 114 КАС України).
Положеннями частини першої статті 115 КАС України встановлено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
Згідно з приписами частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти;
4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;
5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;
6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;
7) перелік документів, що додаються до заяви.
До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються наслідки, встановлені статтею 169 цього Кодексу (частина 3 статті 116 КАС України).
Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що у заяві про забезпечення доказів заявник повинен навести обґрунтування необхідності забезпечення доказів із зазначенням підстав, визначених ч.1 ст.114 КАС України, тобто, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Крім того, як згадувалось вище, що у заяві про забезпечення доказів, зокрема, зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні (пункт 4 статті 116 КАС України); обґрунтування необхідності забезпечення доказів (пункт 5 статті 116 КАС України).
З системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що належність та допустимість доказів, а також їх обсяг та спосіб забезпечення перебуває в нерозривному системному зв`язку із предметом позову та змістом позовних вимог, з якими позивач звернувся до суду.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що із заяви про забезпечення доказів, позивач просив: 
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 негайно створити резервні копії відповідних відео- та аудіозаписів у загальнодоступному форматі, що не потребує встановлення спеціалізованого програмного забезпечення (.mp4, .avi), та письмово повідомити суд про виконання цієї вимоги;
заборонити ІНФОРМАЦІЯ_7 вчиняти будь-які дії щодо видалення, модифікації чи перезапису вказаних матеріалів до моменту їх отримання судом; 
витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_4 копії вказаних записів, зобов`язавши завантажити їх до електронного суду та надіслати на поштову адресу суду на фізичному носії (CD/DVD-диску або USB накопичувачі).
При цьому позивач вказує, що вказані докази необхідні для встановлення таких обставин як застосування фізичного примусу до позивача службовими особами ТЦК та СП, відсутність фактичного медогляду та ненадання працівниками документів для підпису позивачу.
Разом з цим, суд першої інстанції правильно виснував, що предметом оскарження у даній справі є дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову позивача на військову службу та наказ про призов позивача на військову службу. Натомість докази, зазначені в заяві про забезпечення доказів, не входять до предмету дослідження та не мають впливу, як засіб доказування в межах розгляду цієї справи.
Суд звертає увагу, що проходження медичного огляду військово-лікарською комісією підтверджується направленням на медичний огляд, карткою обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії, постановою військово-лікарської комісії чи іншими документами. При цьому відео- та аудіозаписи не є тими доказами, якими можуть підтверджуватися обставини відсутності чи наявності медичного огляду.
З аналізу зазначених положень КАС України вбачається, що докази мають бути належними і допустимими, а також мають бути пов`язані з предметом позову, однак позивачем у заяві про забезпечення доказів не обґрунтовано та не зазначено, для підтвердження яких обставин суд має забезпечити докази, як вони стосуються предмету позову, на підтвердження яких обставин такі докази мають бути надані.
Відтак, суд першої інстанції враховуючи наведене вище правильно виснував, що відсутні підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів відсутні.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують судове рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2026 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі № 260/1777/26 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула