Справа638/12653/24
Провадження № 1-кп/638/788/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року          м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 
обвинуваченого – ОСОБА_10 
захисника – ОСОБА_11 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62024170020003880 від 29.05.2024, який надійшов з Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 2016 року народження, ОСОБА_13 2019 року народження , є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, займав посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 
у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:

 Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 267 від 25.07.2023 солдата ОСОБА_10 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_10 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки та бути готовим до виконання завдань, пов?язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України.
Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов?язаний перевіряти їх виконання, підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.
Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил званнями начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини; військовослужбовці молодшого офіцерського складу для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу; майори, капітани 3 рангу, підполковники, військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу; полковники, капітани 1 рангу, бригадні генерали, коммодори, генерал-майори, контр-адмірали, генерал-лейтенанти, віце-адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерали, адмірали - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.
Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов?язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.
Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов?язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов?язок підлеглого - їх виконувати.
Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 N?1 153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з?єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Однак, солдат ОСОБА_14 , під час проходження військової служби на посаді стрільця - помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 14.05.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.
Так, 14.05.2024 т.в.о. командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_15 вишикувано особовий склад 1 стрілецької роти, в тому числі солдата ОСОБА_10 , в АДРЕСА_3 з метою доведення бойового наказу командира НОМЕР_2 об ТрО №316/Tро від 16.04.2024.
Під час шикування т.в.о. командира і стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_15 в усному порядку доведено бойовий наказ командира НОМЕР_2 об ТрО №316/TрО від 16.04.2024 до підлеглого ОСОБА_10 , відповідно до якого, останній мав з метою недопущення просування противника на ділянці оборони: лісосмуга, кут лісосмуги, північна околиця М?ясожарівка – дорога, заступити на бойове чергування терміном 3 календарних дні на позицію ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Вогневе ураження противника здійснювати із застосуванням штатної зброї, та наявними вогневими засобами на позиціях.
Однак, солдат ОСОБА_10 , будучи невдоволеним наказом, відповідно до якого останній мав з метою недопущення просування противника на ділянці оборони: лісосмуга, кут лісосмуги, північна околиця М?ясожарівка – дорога, заступити на бойове чергування терміном 3 календарних дні на позицію ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Вогневе ураження противника здійснювати із застосуванням штатної зброї, та наявними вогневими засобами на позиціях, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що він зобов?язаний виконувати наказ начальника та маючи об?єктивну можливість його виконати, відкрито відмовився виконувати наказ начальника - бойовий наказ командира НОМЕР_2 об ТрО №316/TpО від 16.04.2024, а саме 14.05.2024, перебуваючи на території АДРЕСА_3 , в присутності особового складу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та т.в.о. командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанту ОСОБА_15 , відкрито відмовився виконувати наказ начальника - бойовий наказ, відповідно до якого ОСОБА_10 мав з метою недопущення просування противника на ділянці оборони: лісосмуга, кут лісосмуги, північна околиця М?ясожарівка – дорога, заступити на бойове чергування терміном 3 календарних дні на позицію Янтар, АДРЕСА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 ураження противника здійснювати із застосуванням штатної зброї, та наявними вогневими засобами на позиціях, чим підірвав боєготовність та боєздатність 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_3 .
У подальшому, особовий склад 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 направився для виконання бойового наказу командира НОМЕР_2 об ТрО №316/TpO від 16.04.2024, а солдат ОСОБА_10 залишився в АДРЕСА_3 .
Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 , вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив наступне. 14.05.2024 він перебував у складі військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 , займав посаду стрільця-помічника гранатометника, звання – солдат. 14.05.2024 року ТВО командира стрілецької роти ОСОБА_21 зачитав бойовий наказ про необхідність висунення на позиції в районі н.п. М`ясожарівка, утримання позицій наявними засобами та недопущення просування ворога. Необхідно було висунутися 8 військовослужбовцям, замінити 12. Зміст наказу був зрозумілим, проте він відмовився від його виконання, адже не мав на це психологічної та фізичної можливості, мав незадовільний стан здоров`я, був виснажений через постійне перебування на бойових позиціях майже без відпочинку. Факт відмови було зафіксовано на відео заступником командира ОСОБА_22 . Його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та відсторонено від виконання службових обов`язків. Вважає, що це не умисне невиконання наказу, а його виснаженний стан. Щодо стану здоров`я він неодноразово звертався до командира в усній формі. З рапортом у встановленому порядку до 14.05.2024 року не звертався.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, його вина є повністю доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків. 
- Показами свідка ОСОБА_23 надав наступні показання. Станом на 2024 рік він обіймав посаду заступника командира військової частини НОМЕР_1 з психологічної підтримки персоналу. 14.05.2024 солдат ОСОБА_10 знаходячись у с. Борівська Андріївка, відмовився виконати поставлений йому бойовий наказ. Факт відмови свідок фіксував на відеокамеру. Наказ доводився в усному порядку в межах компетенції ТВО командира 1 стрілецької роти ОСОБА_15 . Зміст наказу обвинуваченому був зрозумілим, про його роз`яснення він не просив. Наказ полягав у тому, що ОСОБА_10 повинен був заступити на бойове чергування на раніше обладнані позиції ОСОБА_24 на 3 дні, тримати оборону, не допустити просування противника. Після відмови від виконання наказу командування направило донесення за таким фактом, проведено службове розслідування, відібрані пояснення, матеріали скерували до ДБР. З психологічної підтримки персоналу проводилися бесіди для підтримки бойового духу. Морально-психологічний стан у ОСОБА_10 був на такому самому рівні як і в інших військовослужбовців роти, які виконували поставлені завдання. Наскільки свідок пам`ятає, обвинувачений повідомив у якості причини невиконання наказу свій незадовільний стан здоров`я, при цьому дані та ознаки неможливості виконати наказ були відсутні. До нього обвинувачений не звертався щодо психологічної підтримки.
- Показами свідка ОСОБА_25 надав наступні показання. Із обвинуваченим вони разом проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Наприкінці весни 2024 року у АДРЕСА_3 ТВО командира роти зачитав наказ  ОСОБА_10 та ОСОБА_26 . Обвинувачений та ще один військовослужбовець відмовилися від виконання наказу з посиланням на психологічний моральний стан. Під час проголошення наказу та відмови від виконання наказу він був присутній.
Викладаючи показання, суд зазначає, що КПК України не передбачає обов`язку суду дослівно викладати у ньому показання свідків. Таке джерело доказів суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні (постанова ВС від 14.12.2022 по справі № 754/10882/17).
Вказані показання свідків є логічними, послідовними, не містять суперечностей, узгоджуються між собою, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд визнає їх належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Оголошеними і дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:
- повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, від 28.05.2024 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_27 на адресу ТУ ДБР, розташованого у АДРЕСА_2 , в якому викладено факти невиконання солдатом ОСОБА_10 бойового наказу командира НОМЕР_2 об ТрО №316/ТрО від 16.04.2024;
- актом службового розслідування, проведеного комісією у складі: начальника групи персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_28 , офіцера групи сил підтримки штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_29 , начальника групи планування штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_30 . З даного акту вбачається, що за результатами дослідження отриманих під час службового розслідування даних, а саме: рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_15 , копії бойового наказу від 16.04.2024 № 316/ТрО, пояснення солдата ОСОБА_10 , рапорта солдата ОСОБА_10 , рапорта солдата  ОСОБА_10 з додатками, пояснень молодшого лейтенанта ОСОБА_15 , пояснень молодшого лейтенанта ОСОБА_23 , пояснень солдата ОСОБА_31 , сержанта ОСОБА_25 ,витягу з наказу № 4 від 27.02.2022 про призначення на посаду солдата ОСОБА_10 , доповіді № 1484/54/2/197, довідки ГВЛК № 4269 від 24.05.2024 зроблено висновок, що солдатом ОСОБА_10 порушено вимог ст. 11,16,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, що виразилося у відкритій відмові в присутності особового складу стрілецької роти виконати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 № 316/ТрО. 
- бойовим наказому командира НОМЕР_2 об ТрО № 316/ТрО від 16.04.2024, яким наказано солдату ОСОБА_10 з метою недопущення просування противника на ділянці оборони в районі н.п. М`ясожарівка заступити на бойове чергування терміном 3 календарних дні на позицію ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . Вогневе ураження противника здійснювати із застосуванням штатної зброї та наявними вогневими засобами на позиціях. Продовжити ведення оборони, бути готовими до відбиття атаки противника всіма наявними засобами та нанесення йому вогневого ураження, бути в готовності до ведення бою вночі та вранці, бути в готовності до застосування протитанкових засобів. Вести постійне спостереження всіма наявними засобами для своєчасного виявлення прихованого просування противника та нанесення йому вогневого ураження. Час готовності до виконання завдань – з 00:00 11.05.2024;
- рапортом молодшого лейтенанта ОСОБА_32 від 14.05.2025, яким він доповів командиру в/ч НОМЕР_1 про відмову 14.05.2024 о 10-35 год. Солдатом ОСОБА_10 від виконання наказу № 316/ТрО;
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.05.2024 № 105агд про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового наказу солдатом ОСОБА_10 
- доповіддю командира в/ч НОМЕР_1 № 1484/54/2/197 від 14.05.2024 по факту відмови від виконання наказу командира солдатом ОСОБА_10 , в якій викладено обставини невиконання солдатом ОСОБА_10 бойового наказу командира  НОМЕР_2 об ТрО № 316/ТрО від 16.04.2024;
- рапортом ОСОБА_10 від 14.05.2024 року до т.в.о. Командира 1 стрелецької роти про забезпечення можливого направлення для отримання медичної допомоги .
- витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 114од від 27.05.2024 «Про результати службового розслідування», яким за порушення вимог ст. 11,16,30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкриту відмову в присутності особового складу стрілецької роти виконати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 № 316/ТрО, на стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_33 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, прийнято рішення про повідомлення органу досудового розслідування про вказані обставини та встановлення фактів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України;
- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 4 від 27.02.2022, згідно якого солдата ОСОБА_10 прийнято на військову службу за призовом під час мобілізації та призначено на посаду стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 ;
-Витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 4 від 25.07.2023, згідно якого солдата ОСОБА_10 увільнено від займаної посади стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти та призначено на посаду стрільця-помічника гранотометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А/630;
-даними пояснення ОСОБА_10 від 14.05.24 та даними рапорту ОСОБА_10 від 14.05.24 про відмову від виконання наказу, з посиланням на погіршення стану здоров`я.
- копією військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 із відповідними записами та відмітками про проходження ним військової служби. 
- довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії № 4250 від 24.05.2024, згідно якої ОСОБА_10 визнаний придатним до військової служби на підставі статта 29-б,30-в,64-в гр 11 розладу хвороб до служби у військових частинах забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної пдтримки, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах ( установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
- протоколом огляду документа від 16.06.2024, проведеним слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_34 , а саме висновку ВЛК № 4250, згідно ОСОБА_35 є придатним до військової служби;
- протоколом огляду документа від 27.06.2024, проведеним слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_34 , а саме вищевказаного бойового наказу командира НОМЕР_2 об ТрО № 316/ТрО від 16.04.2024; 
- протоколом огляду документа від 11.06.2024, проведеним слідчим Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_34 , а саме висновку ( акт) службового розслідування по факту відмови виконувати бойовий наказ ОСОБА_10 підписаний начальником групи планування штабу військової частини НОМЕР_1 .
- даними протоколу огляду комп`ютерних даних від 03.07.2024 року , де предметом огляду є флеш накопич Носо16GВ,де наявні відоезаписи на якому відображено момент, коли солдатам військової частини НОМЕР_1 було доведено бойовий наказ командира НОМЕР_2 об ТрО № 316/ТрО від 16.04.2024, який долучено до матеріалів, які надійшли із віськової частини НОМЕР_1 разом із повідомлення про злочин та флеш накопич Носо16GВ. Під час відкриття диска відображений момент доведення вищезазначеного наказу військослужбовцям, а саме ОСОБА_10 та відмову останнього від виконання вказаного бойового розпорядження.
Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.
При цьому суд враховує положення ч.3 ст. 26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точку зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 402 КК України - як непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.
Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду, під час розгляду справи судом встановлено також не було.
Аналізуючи доводи сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_10 суд зазначає наступне.
Так, захисник вказує на неможливість обвинуваченим виконати наказ через його незадовільний стан здоров`я та критичний морально-психологічний стан пов`язаний із загибеллю командира.
З цього приводу суд вказує на наступне.
Даних про неможливість виконання наказу через зазначений стан обвинуваченого сторона захисту не навела та судом такі не встановлені. Відповідно до акту службового розслідування, за інформацією начальника групи персоналу штабу на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 не надходив рапорти від солдата ОСОБА_10 про переміщення його на інші посади у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, тому комісією критично оцінена його скарга на стан здоров`я як на підставу відмови виконати бойове розпорядження, а лише як спосіб уникнення виконання поставлених завдань, оскільки такі скарги були лише після доведення бойового розпорядження.
Обвинувачений усвідомлював, що не виконує наказ, бажав цього, відкрито заявив про його невиконання. При цьому, мотив і мета невиконання законного наказу на кваліфікацію даного злочину не впливають. Наведені факультативні ознаки суб`єктивної сторони складу злочину враховуються судом при визначенні ступеню вини та суспільної небезпечності злочину, що впливає на вид та розмір покарання за його вчинення. З матеріалів службового розслідування вбачається, що заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення молодшого лейтенанта ОСОБА_23 після оголошення бойового наказу ОСОБА_10 були роз`яснені наслідки не виконання наказу. 
Бойовий наказ командира НОМЕР_2 об ТрО №316/ТрО від 16.04.2024 виданий у встановленому законом порядку, відповідною особою в межах наданих повноважень, зміст наказу не суперечить чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, не має злочинного характеру.
Таким чином, вказаний наказ підлягав виконанню, як законний, статутний та такий, що відданий в інтересах військової служби.
Крім того, відповідно до ст. 20 Закону України «Про оборону України», посадові особи і громадяни, винні у порушенні законодавства та інших нормативно-правових актів у сфері оборони України, несуть визначену законом відповідальність з урахуванням бойового імунітету.
Статтею 1 вказаного закону визначено, що бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, поліцейських поліції особливого призначення Національної поліції України, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З урахуванням встановлених судом обставин, а саме важливості оборонного значення для України бойових позицій, на які повинен був заступити ОСОБА_10 забезпеченості обвинуваченого засобами індивідуального захисту, особистою зброєю, запасом продуктів, а також перебування України під натиском ворожих військ країни агресора – РФ, суд не вбачає підстав для констатації відсутності розумної обачності з боку військового командування та вважає ризики, що малися у відданому наказі, виправданими. Крім цього, викладені у ст. 1 Закону «Про оборону України» негативні наслідки для ОСОБА_10 не настали, що виключає можливість оцінки наказу на предмет його законності за наведеними критеріями. Також слід зазначити, що наказ передбачав зміни чергувань на 3 доби, після зміни не менше 2 діб на відновлення та відпочинку, наявність засобів обігріву, застереження щодо перебування в укритті у разі наявності загрози, відхід у випадку просування противника або неможливість утримування позицій, вогневе прикриття при цьому, порядок евакуації поранених та загиблих.
Притягнення ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності, за відкриту відмову в присутності особового складу стрілецької роти виконати бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 №316/ТрО від 16.04.2024, у встановленому законом порядку, не виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.402КК України, оскільки в силу ст.61Конституції України, дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності.
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 26.09.2023 у справі №208/4254/19.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".
Обставин, що відповідно до ст. 66, 67 КК України пом`якшують та/або обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Львівської області м. Стрий, громадянин України, з середньою освітою, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , одружений, маючий на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_12 2016 року народження та ОСОБА_13 2019 року народження, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Призначаючи покарання ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного, відсутність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують. Крім того, суд приймає до уваги, що причиною вчинення злочину, крім іншого, стало високе психо-емоційне та фізичне навантаження, яке мало місце внаслідок тривалої участі обвинуваченого у бойових діях у складних умовах, загибель його співслужбовця, командира роти.
При цьому суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_10 , попередження скоєння ним нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого є неможливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, яке має бути призначене у розмірі нижньої межі санкції ч. 4 ст. 402 КК України, що буде необхідним та достатнім.
Підстав застосування положень статті 69 КК України, статті 75 цього Кодексу, судом не встановлено.
Роблячи такі висновки суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 11 липня 2023 року по справі № 726/78/23, від 05 вересня 2024 року по справі № 552/4832/22, від 27 березня 2025 року по справі № 953/3196/23 тощо, за змістом яких: відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету призначення покарання і може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 04.06.2024 по 06.06.2024 слід зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_10 із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. 
Запобіжний захід у виді застави в розмірі 121 120 гривень 00 коп., визначений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2024, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 368-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання, з моменту фактичного затримання  ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.06.2024 по 06.06.2024 із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді застави в розмірі 121 120 гривень 00 коп. залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили, заставу в розмірі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 коп. ( платіжна інструкція 0.0.36833786162.1 призначення платежу: плата згідно ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2024 по справі № 642/3085/24 застава за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - платник –  ОСОБА_36 повернути заставодавцю – ОСОБА_37 – РНОКПП НОМЕР_5 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя         ОСОБА_38