Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року Справа№200/5705/25 

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (письмове провадження) адміністративну справу за позовом 
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, буд. 6, м. Херсон),
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Верченко О.О., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.07.2025 року № 057250004983 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 25.06.2025 року відповідно до абзацу 2 статті 37 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, призначити ОСОБА_1 з 25.06.2025 року пенсію по втраті годувальника відповідно до абзацу 2 статті 37 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 
04 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
19 серпня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
З 22 серпня 2025 року по 12 вересня 2025 року суддя знаходився у щорічній відпустці, з 22 жовтня 2025 року про 24 жовтня 2025 року суддя знаходився у додатковій відпустці, 21 листопада 2025 року суддя знаходився у відпустці, з 22 листопада 2025 року по 28 листопада 2025 року суддя знаходився у відрядженні, з 30 грудня 2025 року по 07 січня 2026 року суддя знаходився у відпустці,04-05 лютого 2026 року, 02 квітня 2026 року, з 08 травня 2026 року по 22 травня 2026 року суддя знаходився у відпустці.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначив, що з 16.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, як отримувач пенсії за віком призначеної відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» так як досягла необхідного пенсійного віку 60 років та втратила працездатність.
Абзацом 2 частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на утриманні померлого годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування, водночас частиною 2 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що батьки і чоловік (дружина) померлого годувальника, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо ЗГОДОМ втратили джерело засобів до існування. 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. 
Отже, на думку сторони позивача у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ, як найбільш сприятливі для особи.
Відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ 21295057, адреса зареєстрованого місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, організаційно-правова форма – орган державної влади.
Відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви та зазначає, що з 16.06.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, як отримувач пенсії за віком призначеної відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
25.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника Закону № 1058. За принципом екстериторіальності заява від 25.06.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. 
За результатами розгляду вищевказаної заяви Відповідачем прийнято рішення № 057250004983 від 03.07.2025 про відмову ОСОБА_1 в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, у зв`язку з відсутністю документу, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї відповідно до п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі — Порядок № 22-1). 
Головне управління звертає увагу суду та наголошує, що відповідно до норм діючого законодавства, основним Законом, що регулює відносини у системі пенсійного права є Закон України від 09.07.2003 № 1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Так, згідно статті 36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються зокрема чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Оскільки ОСОБА_1 не надано документів, що підтверджують факт спільного проживання Позивачки та годувальника на день смерті підстави для перерахунку пенсії, а саме переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058 відсутні.
Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про шлюб від 22.07.2011 року Серії НОМЕР_3 , виданого Виконкомом Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області, 22.07.2011 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після реєстрації « ОСОБА_4 ».
Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 від 17 лютого 2023 року, виданого Селидівським Відділом ДРАЦС у Покровському районі Донецької області Східного МРУЮ, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Згідно Рішення відповідача про відмову в здійсненні перерахунку пенсії по особовому рахунку № НОМЕР_5 від 03.07.2025, відповідно до статті 36 Закону 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_5 (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин,- незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до п 2.11 розділу ІІ Порядку 22-1 до заяви додається документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт на дату смерті годувальника. 
До заяви ОСОБА_1 , не надано документ що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї відповідно до п.2.11 Порядку. 
За таких обставин прийнято рішення: відмовити ОСОБА_1 в проведені перерахунку «перехід на пенсію в разі втрати годувальника» відповідно до Закону 1058.
Згідно РІШЕННЯ 057250004983 від 24.06.2025 року про призначення пенсії позивачу, пенсію призначено 16.06.2025 року, ознака роботи: працює.
Згідно трудової книжки НОМЕР_6 , з 17.02.2020 року позивач працює сторожем у Гірницькому професійно-технічному училищі.
Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обставини щодо відмови у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідачем підтверджено, а тому ці обставини не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.
Згідно ст. 3 Конституції України, Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Згідно ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії у разі встановлення III групи інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та зазначеним у частині другій цієї статті членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Члени сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; […].
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ст. 37 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного члена сім`ї, зазначеного у частині другій статті 36 цього Закону, - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше членів сім`ї, зазначених у частині другій статті 36 цього Закону, - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками".
Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника має право на таку пенсію згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Згідно п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: […] 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Закон №1058-IV набрав чинності з 1 січня 2004 року.
Розділ XV «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» не встановлює будь-яких особливостей відносно дії у часі норм закону відносно призначення пенсії по втраті годувальника, відтак, ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII не підлягає застосуванню з 01.01.2004 року.
Водночас, згідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, також мають право на пенсію, якщо згодом втратили джерело засобів до існування.
В контексті спірних правовідносин сторона позивача не заперечує, що позивач не перебувала на утриманні померлого годувальника, проте зазначає, що згодом внаслідок досягнення пенсійного віку та виходу на пенсію втратила джерело засобів для існування.
Щодо покликання відповідача на відмінність приписів ст. 36 Закону №1058-IV та ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII в частині визначення моменту втрати джерела засобів для існування, зокрема, зазначення у попередній нормі «згодом», суд зазначає, що у спірних правовідносинах це не має значення для визначення наявності у позивача права на перехід на пенсії по втраті годувальника, проте такими визначальним фактами є дата смерті та сам факт втрати засобів існування, при цьому не має значення, чи це відбулось до смерті годувальника, чи після.
Водночас, суд ураховує, що втративши працездатність фактично з 16.06.2025 року позивач є отримувачем пенсії за віком.
Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV, пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Суд також ураховує, що згідно рішення 057250004983 від 24.06.2025 про призначення пенсії позивачу, в графі «ознака роботи» зазначено, що позивач працює, трудова книжка запису про звільнення не містить, доказів того, що позивач не працює та не отримує доходу стороною позивача не надано.
Доказів того, що позивач зверталась до органу ПФУ із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника саме на підставі та ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII позивачем до суду не надано.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а сторона позивача зобов`язана надати до суду докази на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Відтак, доводи сторони позивача відносно того, що позивач втратила джерело засобів для існування спростовуються наданими стороною позивача доказами.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши дії відповідача на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд дійшов висновку про відсутні підстав для задоволення адміністративного позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд –

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (ЄДРПОУ 21295057, адреса зареєстрованого місцезнаходження: Херсонська область, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6), про: визнання протиправним та скасування рішення від 03.07.2025 року № 057250004983 Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 25.06.2025 року відповідно до абзацу 2 статті 37 Закону України “Про пенсійне забезпечення”; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 з 25.06.2025 року пенсію по втраті годувальника відповідно до абзацу 2 статті 37 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. 
Повний текст рішення складено та підписано 25 травня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя О.М. Кониченко