ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 340/3794/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 340/3794/25 (суддя Пасічник Ю.П., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, третя особа Головне управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати повністю податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 04.12.2024р. за № 00183400704 та за № 00183410704.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що контролюючим органом було допущено процедурні порушення вимог ПК України щодо проведення фактичної перевірки. ГУ ДПС жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення. Фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 є такою, що не відбулася, оскільки відсутні докази пред`явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) документів, передбачених п. 81.1 ст. 81 ПК України.
Крім того, вказував, що підставою для висновку про порушення позивачем вимог п.12 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, є первинні документи, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, але при цьому законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку товарних запасів.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову позивача було відмовлено.
З рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючим органом отримано інформацію від державних органів або органів місцевого самоврядування, що зумовлює виникнення обґрунтованої та законодавчо встановленої необхідності для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю (проведення фактичної перевірки). Наказ на перевірку прийнятий без наявності конкретних підстав визначених, зокрема визначених п.п. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а також за відсутності обов`язкових реквізитів визначених абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, що вказує про призначення та проведення фактична перевірка без додержання вимог чинного законодавства та за відсутності підстав у її призначені.
Проведення контрольно розрахункової операції посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, що вказує про невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи. Враховуючи, що при проведенні фактичної перевірки перевіряючими податкового органу (з незрозумілих причин) не знімались фактичні залишки товарних запасів виключно у точці продажу позивача, а з акту зняття залишків станом на 09.10.2024 р. вбачається, що товар знаходився в реалізації в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м.Рівне, вул.Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ «Екватор», вбачається, що здійснювався опис всього товару, який знаходився у магазині «YABLUKA» , отже, аргументи контролюючого органу про наявність товарного запасу на суму 839 073 грн. не відповідають дійсності.
Представником відповідача було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, як безпідставних, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Наполягає, що суд вірно встановив обставини справи, надав правильну юридичну оцінку спірним відносинам, та прийняв законне рішення.
У відзиві відповідач вказав, що фактична перевірка проведена на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України за місцем фактичного здійснення діяльності у магазині “YABLUKA” за адресою: м.Рівне, вул.Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ “Екватор”. ПК України не передбачено розкриття у наказі про призначення перевірки змісту інформації та фактів, які свідчать про порушення/ймовірне порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.
Згідно п. 12 ст. 3 Закону №265 суб`єкти господарювання зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені у такому обліку, та відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК надати контролюючому органу на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів. Проте, документи, які підтверджують облік та походження товарів, під час проведення перевірки надані не були. Вказані порушення стали підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.08.2024 ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, місцезнаходження у м. Кропивницький Кіровоградська область, основним видом його діяльності за КВЕД визначено роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткуванням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах (а.с.13,14).
Згідно повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (Форма №20-ОПП), позивач здійснює господарську діяльність у відділі магазину за адресою: м. Рівне, Рівненська область, Рівненський район, вул. Кулика і Гудачека, 23, що також підтверджується заявою про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій (Форма №1-ПРРО) (а.с.153-157).
09.10.2024 Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ № 2401-п “Про проведення фактичної перевірки магазину “YABLUKA” за адресою: м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ “Екватор” на підставі п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п. 80.8 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України, з 09.10.2024 терміном 10 діб (а.с.15).
На підставі наказу були виписані направлення на перевірку від 09.10.2024. №№4383/ЖЗ/17-00-07-05-15, 4382/ЖЗ/17-00-07-05-15 (а.с.85) та від 11.10.2024 №4363/ЖЗ/17-00-07-05-15 (а.с.86), згідно яких посадові особи ГУ ДПС у Рівненській області направляються для проведення фактичної перевірки магазину "YABLUKA" за адресою м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ "Екватор". При цьому, направлення на проведення фактичної перевірки не змінюють терміну проведення перевірки, визначеного наказом № 2401-п від 09.10.2024. 
Перед початком проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області здійснено контрольно-розрахункову операцію на суму 649,00 грн., що підтверджується чеком з терміналу та фіскальним чеком (а.с.82).
Зміст чеків вказує на те, що його роздруковано від імені ФОП ОСОБА_1 , в магазині за адресою м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 23.
Направлення на проведення перевірки та наказ були пред`явлені особі, яка проводила розрахункову операцію, яка відмовилась їх отримати, про що було складено відповідні акти (а.с.87 звор.,88).
В ході проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області складався запит про надання документів (копій документів) від 09.10.2024, яким пропонувалось позивачеві надати до 10.10.2024 необхідний пакет документів, але особа, яка проводила розрахункову операцію відмовилась приймати запит, що підтверджено відповідними записами на запиті (а.с.84). 
В ході проведення перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області було складено акт зняття залишків технічно складних побутових товарів в магазині "YABLUKA" за адресою м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ "Екватор", загальна вартість яких складала 839073,00 грн. (а.с.83).
За результатами перевірки було складено акт № 16074/Ж5/17-00-07-05-17/3790505555 від 17.10.2024р. Згідно акту фактичної перевірки встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” за № 265/95-ВР від 06.07.1995 р. зі змінами та доповненнями, п.85.2 ст.85 ПК України та ст.21, ст.24 Кодексу законів про працю України (надалі - КзпПУ), Наказу МФУ № 496 від 03.09.2021 р. “Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, у тому числі платників єдиного податку (а.с.50,51).
Акт фактичної перевірки відмовилась підписувати особа, яка проводила розрахункову операцію, що підтверджено актом від 17.10.2024 (а.с.87).
Матеріали фактичної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області були направлені 23.10.2024 на адресу ГУ ДПС у Кіровоградській області (а.с.62).
На підставі матеріалів фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області 04.12.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення:
-№ 00183400704 на суму штрафної санкції 839 073,00 грн;
-№ 00183410704 на суму штрафної санкції 1020,00 грн. (а.с.63-65).
Позивач, вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем надано належні докази на підтвердження правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень. Під час розгляду справи встановлене фактичною перевіркою порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” не спростовано.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: (п.80.2.3.) письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Приписи ст.80 ПК України передбачають окремі вимоги та різні підстави для проведення фактичних перевірок з різних питань, а саме: щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, а також дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Таким чином, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 ПК України.
Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися, та чіткого визначення у наказі правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року в справі № 420/9909/23 викладено наступний правовий висновок:
“У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому, відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.”.
Фактичну перевірку проведено на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України (підстава - наявна інформація, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи). 
Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки в наказі вказано, що підставою для призначення фактичної перевірки є 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, це є мінімально достатнім, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. 
В наказі №2401-п від 09.10.2024 наявне посилання на об`єкт, перевірка якого проводиться - магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність за адресою: м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека,23 ТРЦ «Екватор», вказані мета, вид перевірки, підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, що узгоджується з положеннями статті 81 ПК України.
Щодо зауважень позивача про те, що у наказі про призначення фактичної перевірки відсутня інформація про суб`єкта господарювання, який перевіряється, колегія суддів звертає увагу, що положення статті 81 ПК України передбачають можливість зазначення в наказі на перевірку або суб`єкта господарювання або об`єкта, що перевіряється, що і мало місце у спірному випадку.
Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про дотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки.
У посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.
Відповідно до п. 80.5 ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Згідно з п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Отже, контролюючий орган має право приступити до проведення фактичної перевірки за умови пред`явлення визначених у ст. 81 ПК України документів платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції).
Як свідчать встановлені обставини справи, при виході на фактичну перевірку об`єкта магазин “YABLUKA” за адресою: м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека,23 ТРЦ «Екватор» та після проведення контрольно-розрахункової операції, посадовими особами контролюючого органу пред`явлені направлення на перевірку та копія наказу про призначення перевірки, проте особа, яка фактично здійснила розрахункову операцію – ОСОБА_2 , відмовився отримати копії наказу та підписати направлення на перевірку, про що було складено відповідний акт (а.с. 88).
Оскільки уповноважені особи контролюючого органу, у відповідності до приписів ст. 81 ПК України, пред`явили визначені у ст.81 ПК України документи особі, яка фактично проводила розрахункові операції, доводи позивача про неврученння йому чи його уповноваженому представнику наказу та направлень перед початком проведення фактичної перевірки є безпідставними та судом відхиляються.
Колегія суддів приходить до висновку, що перевірка господарської одиниці, де здійснює діяльність позивач, проводилась в присутності уповноваженої позивачем особи (особи, яка допущена до здійснення розрахункових операцій). Перевіряючими були пред`явлені направлення на перевірку, які підписані заступником начальника контролюючого органу та скріплені печаткою контролюючого органу. В документах зазначені дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та адреса об`єкта, що перевіряється, мета, вид перевірки, підстави (ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80, ст.81 Кодексу), дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.
Працівники контролюючих органів були допущені до перевірки. Отже, у контролюючого органу були всі наявні підстави для проведення фактичної перевірки позивача.
Щодо суті виявлених під час перевірки порушень податкового законодавства.
Судом встановлено, що позивач на час проведення фактичної перевірки провадив діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, отже був зобов`язаний вести облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та надати контролюючому органу на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
При цьому, облік товарних запасів є складовою дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, тому при проведенні фактичної перевірки контролюючі органи мають право перевіряти облік товарних запасів.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за № 1411/37033 (далі Порядок № 496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку. ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку. Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Пунктами 10, 11 розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах. Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено. Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Як встановлено судом, в ході проведення фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області складався запит про надання документів (копій документів) від 09.10.2024, яким пропонувалось позивачеві до 10.10.2024 надати необхідний пакет документів, але особа, яка проводила розрахункову операцію відмовилась приймати запит, що підтверджено відповідними записами на запиті, що не звільняє позивача від обов`язку виконувати вимоги п. 12 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” та Порядку № 496 (а.с.84).
До дати, визначеної в запиті, витребувані документи не були надані. Суду таких документів позивач також не надав.
Не надання до перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265.
Ці висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 16.05.2024 у справі №280/176/23, постанові від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22.
Вказана обставина, окрім іншого, є також самостійною підставою для застосовування до позивача штрафної санкції визначеної п. 121.1 ст. 121 ПКУ, що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення від 04.12.2024 №00183410704.
Статтею 20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
В ході фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Рівненській області було складено акт зняття залишків технічно складних побутових товарів в магазині "YABLUKA" за адресою м. Рівне, вул. Кулика і Гудачека, 23, ТРЦ "Екватор", загальна вартість яких складала 839073,00 грн. (а.с.83).
З урахуванням наведеного, суд дійшов правильного висновку про правомірність застосування до позивача фінансової санкції, визначеної статтею 20 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, в розмірі 839073,00 грн., тобто у розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації.
Стосовно доводів позивача у апеляційній скарзі, що контрольна розрахункова операція здійснена не за бюджетні кошти, колегія суддів зазначає, що нормами ПК України не визначено виключне джерело коштів для здійснення контрольної розрахункової операції. Отже, така операція може бути проведена у будь-який спосіб (готівкою чи за допомогою платіжних карток).
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача штрафні санкції спірними податковими повідомленнями-рішеннями. Відповідачем доведено правомірність оскаржених позивачем податкових повідомлень рішень, тому підстави для їх скасування, як і для задоволення позовних вимог, відсутні.
Доводи, наведені у апеляційній скарзі позивача, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, порушень з боку суду норм матеріального чи процесуального права не встановлено, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється. 
Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 340/3794/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак