Справа № 127/6274/26
Провадження № 1-кп/127/166/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2026 	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області 
у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2026 за № 12026020030000001, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зареєстрованого та проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, 
за участю сторін кримінального провадження: 
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника – адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3  у порушення вимог ст. 41 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем, водієм 3 понтонного відділення 1 понтонного взводу 2 понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_2 , вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, солдат ОСОБА_3 01.01.2026 близько 02:00 год., перебуваючи у приміщенні палати № 5 клінічного хірургічного відділення № 1 КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1» за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 92, розпивав спиртні напої спільно із військовослужбовцями ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Під час спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт під час якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у останнього виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
В ході даного конфлікту, солдат  ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у приміщенні палати № 5 клінічного хірургічного відділення № 1, взяв до рук побутовий кухонний ніж із руків`ям чорного кольору та із прикладанням достатньої фізичної сили наніс ОСОБА_5 один удар клинком ножа в ділянку грудної клітки.
Внаслідок таких умисних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_5 завдано тяжких тілесних ушкоджень у вигляді: ножове проникаюче торакоабдомінальне поранення зліва (рана в ділянці 7-8-го ребра зліва по передній аксілярній лінії) з переломом 7-го ребра та пошкодженням діафрагми; гемопневмоторакс зліва (наявність крові та повітря в лівій плевральній порожнині), які належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки проникаюче торакоабдомінальне поранення, являлося небезпечним для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_3   вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст.ст. 468-469, 472 Кримінального процесуального кодексу України, 04.05.2026 між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону  ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2026 за № 12026020030000001, з однієї сторони, та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні  ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката  ОСОБА_6  укладено угоду про визнання винуватості.
Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурор  ОСОБА_4  зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_3  свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та щиро розкаявся, просить вибачення у потерпілого. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити. Просить вибачення у потерпілого.
В судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому. 
Потерпілий  ОСОБА_5  в судовому засіданні показав, що обвинувачений вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. Не заперечував проти укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання. 
Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.
Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з такого.
Як встановлено в судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України та порушень норм останньої судом не встановлено.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження угоди, регламентовані ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.
Судом виконані вимоги ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений відповідно до ст. 89 КК України не судимий, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. 
Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що  ОСОБА_3  обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого  ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, та дійшли згоди про призначення  ОСОБА_3  покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст. 75 Кримінального кодексу України та з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 Кримінального кодексу України.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.
Згідно ст. 14 Кримінально-виконавчого кодексу України, військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України, нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Як вбачається з протоколу затримання від 01.01.2026  ОСОБА_3  було затримано 01.01.2026.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.01.2026 до ОСОБА_3  застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01.03.2026.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2026 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27.04.2026.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.04.2026 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.06.2026.
Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, запобіжний захід, застосований до  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у виді тримання під вартою слід скасувати, звільнивши його з - під варти негайно в залі суду.
Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України, слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 01.01.2026 по день звільнення з - під варти 05.05.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2026, на змив речовини бурого кольору з поверхні стіни, змив речовини бурого кольору з поверхні скла на дверях, простирадло зі слідами речовини бурого кольору, кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, змив з рук, одяг зі слідами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію та крові, мобільний телефон марки «Redmi Note 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.
Керуючись статтями 50, 65-67 Кримінального кодексу України, статтями 100, 174, 368-371, 373-374, 376, 394, 468-469, 472, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.05.2026 між прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону  ОСОБА_4  та обвинуваченим  ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката  ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.01.2026 за № 12026020030000001, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України. 
Визнати винуватим  ОСОБА_3  у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити  ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.
Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (командира військової частини), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (командира військової частини), про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід, застосований до  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з - під варти негайно в залі суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати  ОСОБА_3  у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 01.01.2026 по день звільнення з - під варти 05.05.2026 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2026, на змив речовини бурого кольору з поверхні стіни, змив речовини бурого кольору з поверхні скла на дверях, простирадло зі слідами речовини бурого кольору, кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, змив з рук, одяг зі слідами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію та крові, мобільний телефон марки «Redmi Note 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, які, відповідно до постанов слідчого про визнання речовими доказами від 01.01.2026, 06.01.2026, 15.01.2026, 10.02.2026 та квитанції №5106 від 12.02.2026 року, передані до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області: змив речовини бурого кольору з поверхні стіни, змив речовини бурого кольору з поверхні скла на дверях, простирадло зі слідами речовини бурого кольору, кухонний ніж зі слідами речовини бурого кольору, змив з рук, одяг зі слідами речовини бурого кольору, зразки букального епітелію та крові, - знищити.
Речовий доказ у кримінальному провадженні - мобільний телефон марки «Redmi Note 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , який, відповідно до постанови слідчого про визнання речовим доказом від 01.01.2026 та квитанції № 5107 від 12.02.2026, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - повернути власнику  ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору. 

Суддя