Справа №295/5765/24
Категорія 35
2/295/4656/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі
Головуючої судді Воробйової Т.А.,
за участю секретаря судового засідання Ходоровської І.В.,
представника позивача Тичини Г.В. (брала участь в судовому засіданні 24.10.2025, 11.03.2026),
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 
до ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача боргу за спожиті послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби у сумі 13 204,05 грн, в обґрунтування якого зазначає, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , влаштована індивідуальна (автономна) система опалення та відповідач отримує послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби, які надає Комунальне підприємство "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради. Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №1080 від 17.10.2018, затверджено КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради коефіцієнти нормативної витрати теплової енергії для опалення місць загального користування в багатоквартирному будинку у АДРЕСА_2 , в розмірі 22,49 %. Так як належна відповідачу квартира АДРЕСА_3 , знаходиться у структурі багатоквартирного житлового будинку, КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, як суб`єкт відносин у сфері житлово-комунальних послуг, зобов`язане виконувати норми законодавства, в тому числі і Методики №315, зокрема і щодо розподілу між співвласниками (зокрема відповідачем) обсягу теплової енергії, витраченої на загально-будинкові потреби опалення (опалення МЗК та допоміжних приміщень, забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення) та за спожиту теплову енергію від прокладеної у приміщенні з індивідуальним опаленням внутрішньо-будинкової системи опалення. Відповідно до вищевказаної Методики №315 (до внесення змін): обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК для 5-ти поверхової будівлі складає 12% (п.1, п.2 розділу III); обсяг теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо-будинкової системи опалення, складає 8% (п.2 розділу V). Отже, загальний відсоток теплової енергії на МЗК для будинку по АДРЕСА_2 , складає 20%. Даний відсоток використовувався для проведення нарахувань за надані послуги постачання теплової енергії з 01.10.2021 року по 15.04.2022. З жовтня 2022 року (у зв`язку із законодавчими змінами до Методики №315, внесеними наказом від 28.12.2021 року №358) відповідно до п. 8 розділу IV, обсяг теплової енергії, витрачений на загально-будинкові потреби, може бути визначений спрощено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення 1-5 поверхової будівлі/будинку та становить 25%. Крім того, даний обсяг теплової енергії повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту, що враховує відношення опалювальної площі квартир з альтернативним опаленням до опалювальної площі всіх приміщень будинку, згідно з п. 9 розділу IV Методики №315. Таким чином для будинку АДРЕСА_2 з жовтня 2022 року по березень 2024 року 34,79 % від загального обсягу споживання теплової енергії витрачено на загально-будинкові потреби. Квартира АДРЕСА_3 , відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №373155145 від 08.04.2024 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_2 - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004; ОСОБА_1 - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004; ОСОБА_3 - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004.
Квартира АДРЕСА_3 , забезпечується послугами централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на внутрішньо-будинкові потреби, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок даної квартири, оформлений на ім`я уповноваженого співвласника ОСОБА_1 . Між «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та ОСОБА_1 , як уповноваженим представником інших співвласників квартири, укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають за даною адресою, що підтверджується довідкою про знятих з реєстрації осіб. Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 є уповноваженим власником квартири та несе відповідальність за несплату послуг централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на внутрішньо-будинкові потреби у повному розмірі, та саме ОСОБА_1 і є споживачем послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на внутрішньо-будинкові потреби. Опалювальна площа квартири АДРЕСА_3 , становить 62,00 кв.м. Нарахування за послуги централізованого опалення місць загального користування житлового будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби за період з 01.11.2018 по 01.04.2024 здійснено на підставі показань будинкового приладу обліку теплової енергії, встановленого в підвальному приміщенні будинку, відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 08.08.2024 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби за період з 01.11.2018 по 01.04.2024 в сумі 13 204,05 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.
15.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішенняБогунського районного суду м.Житомира від 08.08.2024. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, категорія 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 19.11.2020, та користується пільгами, гарантованим державою. Розрахунок заборгованості у розмірі 13 204,05 грн здійснено позивачем необґрунтовано, оскільки не враховано пільги, надані відповідачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС. Також заочним рішенням суду з відповідача стягнуто судовий збір, однак відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 звільнений від його сплати на вищевказаних підставах. Заявник також посилається на те, що відносно предмету спору має бути застосована позовна давність, оскільки вимоги позову заявлені за період, який її перевищує.
Ухвалою суду від 04.11.2024 скасоване заочне рішення від 08.08.2024 у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
15.01.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. 
При вирішенні питання про прийняття до матеріалів справи вказаного відзиву, суддею встановлено наступне.
Згідно зі ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Ухвалою про скасування заочного рішення від 04.11.2024 встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення копії ухвали для подачі відзиву на позов.
Повний текст ухвали від 04.11.2024 відповідач отримав 28.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 93), отже, строк для подачі відзиву закінчився 13.12.2024.
15.01.2025 до Богунського районного суду м.Житомира надійшов відзив на позовну заяву, однак такий відзив подано до суду з пропуском строку, встановленого ухвалою від 04.11.2024. 
За приписами ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. За правилами частини 2 цієї ж статті встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідач клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не заявив, про наявність поважних причин, які зумовили пропуск такого строку, суд не повідомив.
Як передбачено ч.2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на те, що відзив подано з пропуском встановленого строку, клопотання про поновлення такого строку відповідачем не заявлене, відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України суд залишає відзив на позовну заяву без розгляду.
Інших заяв по суті справи до суду не надійшло.
20.01.2025 від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про залучення співвідповідачів, яке обґрунтоване тим, що квартира АДРЕСА_3 , відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №373155145 від 08.04.2024, належить па праві спільної часткової власності: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 16.01.2004. Посилаючись на положення ст. 360 ЦК України, представник позивача просить залучити до участі у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
20.01.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вказано, що позивач неправильно визначив ціну позову, оскільки ціна позову у цій справі має визначатися за три роки – з 01.04.2021 по 01.04.2024, а не за п`ять років - з 2018 року. Відповідач вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню за період з 01.12.2018 по 01.04.2021, а також має бути застосована пільга в розмірі 50 відсотків, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС, категорія 1. Позивач у позовній заяві та у відповіді від 18.12.2024 №4568/6 на звернення відповідача не надав конкретної відповіді про кошти, включені у вказану в позові суму в розмірі 13204,05 грн. Крім цього, у будинку АДРЕСА_2 на першому поверсі труби теплопостачання проходять у приміщеннях: аптеки оптових цін, магазинів “Домашні напівфабрикати”, “Молочна лавка”, “Родинна ковбаска”, маркет “Полісся продукт", маркет “Фундук", кафе “На Чуднівській”, а також - в службовому приміщенні відділення Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Відповідач вважає, що потрібно встановити особу, яка здійснює оплату (мешканці будинку чи власники і/або користувачі вказаних приміщень), та чи здійснюється подвійна оплата за теплопостачання у цих приміщеннях. До наданої відповідачу відповіді від 18.12.2024 №4568/6 додано три таблиці, які ніким не підписані, їх зміст не зрозумілий, тому вони не можуть бути використані як докази. Позивач має детально вказати борг і за яку послугу слід платити. 
20.01.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, яке за змістом аналогічне клопотанню від 20.01.2025.
Ухвалою суду від 12.03.2025 залучено до участі у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби, у якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
28.05.2025 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли письмові пояснення, де зазначено, що співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померли, на підтвердження чого відповідач долучив копії свідоцтв про смерть.
08.01.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло письмове пояснення, у якому вказано, що мешканці будинку не повинні оплачувати за опалення приміщень, які знаходяться на цокольному поверсі, оскільки такі приміщення зайняті торгівельними організаціями. Мешканцями будинку не використовується приміщення горища, та в ньому не прокладені будь-які мережі. Позивач безпідставно, у порушення рішення Житомирської міської ради №1080 від 17.10.2018, встановив коефіцієнт нормативної втрати теплової енергії для місць загального користування для будинку по АДРЕСА_2 . Відповідач вважає, що встановленнядля будинку по АДРЕСА_2 , найвищого у місті коефіцієнту нормативної втрати теплової енергії є необґрунтованим, тому всі розрахунки повинні бути переглянуті. У цокольному поверсі будинку розташовано сім торгівельних установ, через які прокладені неізольовані магістральні тепломережі, через які витрачається теплова енергія, за яку змушені сплачувати мешканці будинку. Мешканцям будинку не було відомо про існування рішення Житомирської міської ради, яким передбачено укладання договорів на оплату опалення місць загального користування із споживачами, квартири яких відключені від цетралізованого опалення. Квартира відповідача відключена від цетралізованого опалення з 2006 року, особовий рахунок закрито, та понад 15 років КП «Житомиртеплокомуненерго» не пред`являло відповідачу будь-яких претензій щодо оплати за опалення місць загального користування. Відповідач вважає, що він не приєднувався до публічного договору та з 2006 року він не пов`язаний договірними відносинами з КП «Житомиртеплокомуненерго».
10.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло письмове пояснення, у якому вказано, що позивач не надав достатніх доказів на обґрунтування позовних вимог, тому у задоволенні позову просить відмовити. 
19.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання, у якому вказано, що між сторонами не існує договірних зобов`язань, квартира відповідача була відключена від централізованого опалення у 2006 році та особовий рахунок був закритий, для відкриття особового рахунку у 2018 році не було підстав, Методика №315 не підлягає застосуванню у взаємовідносинах із споживачем після 01.05.2019 до укладення договору, передбаченого Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
У судовому засіданні представник позивача позов підтримувала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що на сайті товариства було розміщено договір, протягом місяця споживачі мали надати свої зауваження та заперечення, після спливу місячного терміну з відповідачем було укладено публічний договір. За період, у який нараховано заборгованість, коефіцієнт змінювався тричі у зв`язку із змінами у законодавстві. До позивача не надходила інформація про те, що інші співвласники квартири померли.
Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових пояснення та клопотаннях. Додатково вказав, що позивач не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості та не повідомив про порядок нарахування такої заборгованості. Сусідній будинок аналогічний тому, у якому проживає позивач, однак для того будинку встановлено значно нижчий коефіцієнт.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №373155145 від 08.04.2024, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розмір частки кожного із співвласників становить 1/3 (а.с. 4).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.12.2016 (а.с. 167).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 30.03.2018 (а.с. 168).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Пунктом 7 п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.
Згідно з частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони та треті особи.
У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч.2 ст.48 ЦПК України).
Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дає підстави дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Отже, якщо позов пред`явлено до померлої особи, то відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суддя своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі №185/998/16 та в постанові Верховного суду від 18.12.2019 у справі 127/328/17.
Беручи до уваги те, що до участі у справі як співвідповідачів залучено осіб, які померли – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд вбачає підстави для закриття провадження у справі у частині вимог до зазначених відповідачів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Оскільки зазначені вимоги не підлягають судовому розгляду, тому суд не зазначає, до юрисдикції якого суду віднесено їх вирішення.
Також встановлено, що рішенням Житомирської міської ради від 08.12.2016 №1097 «Про нарахування плати за опалення місць загального користування в багатоквартирних будинках, обладнаних лічильниками обліку теплової енергії», погоджено КП «Житомиртеплокомуненерго» нарахування плати за опалення місць загального користування в будинках, обладнаних лічильниками обліку теплової енергії у м.Житомирі, споживачам, квартири яких відключені від системи теплопостачання (а.с.13).
Рішенням Житомирської міської ради від 18.10.2018 №1080 «Про затвердження коефіцієнтів нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування в багатоквартирних житлових будинках м.Житомира», у будинку АДРЕСА_2 , затверджено коефіцієнт нормативної витрати теплової енергії на опалення місць загального користування у розмірі 22,49 % (а.с. 14-15).
Для розрахунку споживачів за отримані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_5 (а.с. 5).
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.
Згідно з п.6 ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.
У відповідності до абз.4 п.24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Пунктами 37 та 38 Правил визначено, що споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.
Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика), якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1, роз.1 Методики).
Пунктом 2 розділу 1 Методики визначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.
За змістом розділу 4 Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (п.2).
У разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги (п.5).
У разі відсутності проекту на будівлю/будинок та результатів енергоаудиту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений розрахунково за формулою (п.7).
У разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку (п.8).
Визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку (п.9).
Згідно з п.12 розділу 4 Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Відповідно до пункту 9 Правил надання послуг з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №712 від 05.09.2018, включає обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо.
Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
У постановах від 26.09.2018 (справа №703/58/16-ц) та від 03.10.2019 (справа №539/2966/15-ц) Верховний Суд зазначив, що оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування згідно з встановленими тарифами.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018(справа №703/4963/15-ц) висловлено правову позицію про те, що нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів, відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі 311/3489/18 дійшов висновку, що відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку.
Нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати загальнобудинкових потреб опалення, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й трубопроводів та арматури.
Отже, суд доходить висновку, що наявність автономного опалення в квартирі відповідача не є підставою для звільнення ОСОБА_1 від оплати на загальнобудинкові потреби опалення, які складаються, в тому числі, з витрат на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, враховуючи наявність розподільчих трубопроводів системи опалення будинку.
Оскільки квартира позивача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.
Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості по особовому рахунку, відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2018 по 01.04.2024 утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби, у розмірі 13 204,05 грн (а.с. 7).
У листі КП «Житомиртеплокомуненерго» від 18.12.2024 за вих. №4568/6, який наданий у відповідь на звернення ОСОБА_5 зазначено, що юридичним особам, які знаходяться в межах будинку по АДРЕСА_2 , виставляються нарахування за постачання теплової енергії. Роздруківки за період з січня по березень 2024 року додаються. Нарахування за теплопостачання відбуваються згідно методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Мінрегіону України №315 від 22.11.2018 зі змінами і доповненнями, внесеними Наказом Міністерства розвитку громад і територій №358 від 28.12.2021 (Методика). Внесено зміни в розрахунок теплової енергії в будинках, не обладнаних приладами обліку теплової енергії, що не було врегульовано раніше. Стосовно змін, що стосуються споживачів послуги з індивідуальним опаленням в квартирах в житлових багатоповерхових будинках: змінився відсоток при розподілі на загальнобудинкові потреби (розділ 4 п.8 формула 25,26 Методики). На прикладі січня 2024 року: (1+ 1825,25 / 4661,69) *25%*70,648 - 24,5774 Гкал на ЗБП, де: 1825,25 - опалювальна площа відключених приміщень, 4661,69 - опалювальна площа всіх приміщень, 25% - відсоток для типових 1-5 поверхових будинків при спрощеному розрахунку, 70,648 - кількість використаної теплової енергії згідно лічильника). Далі 24,5774 / 4661,69 * 62 (площа Вашої квартири) = 0,3269 Гкал; з`явився розподіл на опалення від транзитних стояків в квартирах з індивідуальною системою опалення (формула 3 Методики). У квартирі ОСОБА_1 нарахування відбуваються за 10 метрів неізольованих стояків.Плата за абонентське обслуговування виставляється як окремий платіж. Нараховується у фіксованому розмірі на один особовий рахунок, сплачується протягом року щомісячно, незалежно від кількості мешканців у квартирі. Заборгованість окремо за загально-будинкові потреби на опалення окремо не ведеться в бухгалтерському обліку підприємства, так як це складова нарахувань за послуги, що надає підприємство і нарахування відбуваються для всіх споживачів послуги в багатоквартирних будинках (а.с. 124-125).
У листі КП «Житомиртеплокомуненерго» від 30.01.2025 за вих. №519/6, який наданий у відповідь на звернення ОСОБА_5 , серед іншого, зазначено, що нормативні втрати теплової енергії в теплових мережах враховуються при визначенні вартості одиниці теплової енергії (1 Гкал), що реалізується споживачам. Відповідно вартість цих втрат відшкодовується споживачами при оплаті за використану теплову енергію. Повірка теплового лічильника який обліковує теплову енергію у будинку відповідача проводиться один раз на чотири роки. Зняття показників відбувається в кінці місяця (за допомогою модему- віддалено) без участі мешканців будинку (а.с. 123).
Будь-яких доказів на спростування здійсненого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, відповідач не надав.
Відповідач стверджує, що між ним та КП «Житомиртеплокомуненерго» відсутні договірні відносини щодо надання послуг з централізованого опалення місць загального користування.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.
Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).
Згідно з ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Позивачем не надано доказів прийняття співвласниками будинкупо АДРЕСА_2 , рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та узгодження з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.
У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15 сформульована правова позиція, відповідно до якої відсутність укладеного договору не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати надані послуги. Така правова позиція Верховного Суду є сталою.
Щодо доводів відповідача про наявність у нього права на 50-процентну знижку плати за користування житлом, передбачену Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам», то суд не приймає їх до уваги, оскільки наявність права на пільгу не звільняє особу від обов`язку щодо сплати за отримані комунальні послуги, а лише надає йому право на отримання пільги у встановленому законом порядку у грошовій формі.
Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У заяві про перегляд заочного рішення відповідача також посилався на те, що відносно предмету спору має бути застосована позовна давність.
Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).
Таким чином, з огляду на вищенаведені правові висновки, право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон №540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02.04.2020.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02.04.2020 Законом №540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 до 30.06.2023.
Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.
Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.04.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024.
Законом України від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Закон №4434-IX набрав чинності 04.09.2025.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
З 04.09.2025 перебіг позовної давності відновився.
Отже, оскільки в цій справі станом на 02.04.2020 позовна давність щодо позовних вимог КП «Житомиртеплокомуненерго» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, яка нарахована за період з 01.11.2018 по 01.04.2024, не спливла, то перебіг цього строку був зупинений до 04.09.2025.
За таких обставин звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування, яка нарахована за період з 01.11.2018 по 01.04.2024, тобто без обмеження останніми трьома роками, що передували подачі позову, є обґрунтованим.
Отже, доводи відповідача про сплив строку позовної даності є безпідставними та спростовуються викладеними висновками.
Враховуючи те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення місць загального користування будинку, постачанням теплової енергії на загально-будинкові потреби, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, однак відповідач порушує свій обов`язок щодо оплати наданих послуг, суд вважає за необхідне задовольнити позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 13 204,05 грн.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
На підставі наведеного, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтями 2-5, 10-13, 81, 141, 255, 264, 352, 354 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в:

Провадження у справі у частині вимог до співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 – закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Позов в частині позовних вимог до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення місць загального користування будинку, постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби за період з 01.11.2018 по 01.04.2024 в сумі 13 204,05 грн.

Судові витрати Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з оплати судового збору у сумі 3028,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, вул. Київська, 48; код ЄДРПОУ 35343771.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Т.А. Воробйова