Справа № 169/484/26
Провадження № 2/169/562/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.,
з участю
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Луківської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

08 травня 2026 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Луківської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів – ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 03 листопада 2000 року, відповідно до якого вказаний житловий будинок в рівних частинах заповіла позивачам у справі. Вказуючи, що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері, однак нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 .
У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені,14 та 15 травня 2026 року подали до суду, кожен зокрема, письмові заяви, в якій вказали, що позов підтримують з викладених у ньому підстав та просять розглядати справу без їхньої участі (а. с. 32, 33).
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений, 19 травня 2026 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 34).
Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.
Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 14) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві ОСОБА_4 підтверджується витягом з погосподарської книги за 2006-2010 роки Луківської селищної ради Ковельського району Волинської області (а. с. 26).
Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно не зареєстровано (а. с. 51 на звороті).
До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», прибудовою «а1», загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею 54,9 кв. м, літня кухня «Б-1», прибудова «б», погріб «В-1», гараж «в», гараж «Г-1», навіс «г», хлів «Д-1», сарай «д», хлів «Е-1», сарай «Є-1», навіс «є», навіс «є1», вбиральня «Ж», огорожа «1», ворота «2», колодязь «3» (а. с. 21 - 25).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).
За змістом статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України).
Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За змістом частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Миляновичівською сільською радою Турійського району Волинської області 03 листопада 2000 року, відповідно до якого належний їй житловий будинок з усіма надвірними будівлями, що знаходиться в селі Тупали Турійського району Волинської області заповіла в рівних долях синам – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 16).
Встановлено, що позивачі у справі є дітьми спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про їхнє народження (а. с. 17).
ОСОБА_4 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) була зареєстрована та проживала разом із сином ОСОБА_1 в селі Тупали Ковельського району (колишнього –Турійського) Волинської області (а. с. 45 на звороті). 
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали державному нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а. с. 42 на звороті, 43 на звороті).
Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_4 03 листопада 2000 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після її смерті не видавалося ( а. с. 48, 49).
Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.
З огляду на вказане, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як діти спадкодавця, є єдиними спадкоємцями за заповітом, які у встановленому законом порядку та строки не відмовилися від спадщини та прийняли її після смерті матері ОСОБА_4 .
Приватним нотаріусом від 04 лютого 2026 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю ОСОБА_4 (а. с. 19).
Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 72/2008 щодо майна померлої ОСОБА_4 (а. с. 42 - 53), з яких також видно, що, окрім позивачів, ніхто із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої до нотаріуса не звертався, свідоцтва про право на спадщину за законом на інше нерухоме майно спадкодавця видано позивачам.
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 та правових підстав для визнання за ними права власності на 1/2 частку спадкового нерухомого майна.
Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 665 гривень 60 копійок; стягнути з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - по 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, статей 368, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 141, 142, 200, 206, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», прибудовою «а1», загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею 54,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б-1», прибудова «б», погріб «В-1», гараж «в», гараж «Г-1», навіс «г», хлів «Д-1», сарай «д», хлів «Е-1», сарай «Є-1», навіс «є», навіс «є1», вбиральня «Ж», огорожа «1», ворота «2», колодязь «3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», прибудовою «а1», загальною площею 92,7 кв. м, житловою площею 54,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б-1», прибудова «б», погріб «В-1», гараж «в», гараж «Г-1», навіс «г», хлів «Д-1», сарай «д», хлів «Е-1», сарай «Є-1», навіс «є», навіс «є1», вбиральня «Ж», огорожа «1», ворота «2», колодязь «3», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шісот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплачений відповідно до квитанції АТ «Укрпошта» № 9 від 07 травня 2026 року на рахунок № UA118999980313191206000003492, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів ГУК у Волинській області/смт Турійськ/22030101.
Стягнути з Луківської селищної ради в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Луківська селищна рада, адреса місця знаходження: вулиця Незалежності, 7, селище Луків, Ковельський район, Волинська область, ЄДРПОУ 04333046.
Представник відповідача: Климук Анатолій Якович, адреса місця знаходження: вулиця Незалежності, 7, селище Луків, Ковельський район, Волинська область.
Повне рішення складено 08 червня 2026 року.

Головуючий