УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 
Справа №935/108/26 Головуючий у 1-й інст. Рибнікова М. М. 
Номер провадження №33/4805/842/26
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП  Доповідач Рябенька Т. С. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Боси О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями від захисника, на постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,
встановила:

Постановою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 повторно протягом року, а саме: 11.01.2026 о 18 год 00 хв по вул.Леваневського у м.Коростишеві керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху України, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, пославшись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд у порушення вимог ст.ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи. Належним чином не з`ясував обставини справи, розглянув справу поверхово. Вказує, що суд послався лише на обставини, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та обґрунтував вину лише на формально перелічених документах.
Послався на практику Верховного Суду, Європейського суду з прав людини, положення Європейської конвенції з прав людини. 
30.04.2026 на електронну адресу суду надійшла доповнена апеляційна скарга адвоката Босої О.О. в інтересах ОСОБА_1 , в яких вона просить скасувати постанову суду, справу закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючи на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення норм процесуального права, не відповідність фактичним обставинам справи. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що постанова за ч.2 ст.126 КУпАП від 05.12.2025 набрала законної сили, була сплачена ОСОБА_1 , чи навпаки її було направлено до виконавчої служби для примусового виконання. Зазначає, що в справі міститься зазначена постанова, проте відсутня довідка про повторність вчинення адміністративного правопорушення за ч.2-ч.4 ст.126 КУпАП. Твердить, що протокол складений працівниками поліції 13.01.2026, однак дата вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зазначена - 11.01.2026. Зазначає про відсутність факту керування, оскільки матеріали справи не містять відеозапису фіксації руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 посилається на те, що відеозйомка велась не безперервно.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП України, за обставин, встановлених у постанові, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 660387 від 13.01.2026, який ОСОБА_1 власноруч підписав, він 11.01.2026 о 18 год 00 хв по вул.Леваневського у м.Коростишеві керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом (а.с. 2).
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ББА № 317100 від 13.01.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною ч.ч.1, 2 ст. 122, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (а.с.3);
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6286845 від 05 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за частиною 2 статті 126 КУпАП (а.с.4)
Факт вчинення адміністративного правопорушення також підтверджується відеозаписами події (а.с.5).
Крім того, у судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину визнав, з викладеним у протоколі погодився, пояснив, що посвідчення водія не отримував, на даний час проходить навчання.
Висновки суду першої інстанції про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не маючи права керування таким, що вчинено ним повторно протягом року, підтверджено належними у справі доказами.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , поліцейська озвучує, що ліва фара не горить. На вимогу поліцейського пред`явити документи, водій відповів, що не має посвідчення водія, навчаюсь на права.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають та доводами апеляційної скарги взагалі не спростовуються.
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.
Посилання апелянта на спрощений судовий розгляд є необґрунтованим.
Суд не зобов`язаний шукати додаткові докази, якщо наявні є достатніми та не заперечувалися стороною.
Апелянт, будучи присутнім у суді першої інстанції, чітко та однозначно підтвердив обставини правопорушення. Його теперішні твердження про "поверхневість" суду суперечать його власним свідченням, наданим в суді.
Якщо постанова від 05.12.2025 не була оскаржена в установлений законом 10-денний строк, вона вважається такою, що набрала законної сили автоматично (ст. 289, 291 КУпАП).
Сплата штрафу або направлення до виконавчої служби — це стадія виконання покарання. Для встановлення факту вчинення правопорушення (наприклад, для ч. 2 ст. 126) достатньо самого факту винесення постанови, яка не була скасована.
Доводи захисту зводяться до формальних аспектів виконання постанови, які не спростовують сам факт вчинення правопорушення та не нівелюють особисте визнання вини правопорушником у суді.
Твердження адвоката про відсутність довідки про повторність є безпідставними, оскільки наявність у матеріалах справи самої постанови від 05.12.2025 є первинним та самостійним документом, що підтверджує факт притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
Згідно зі ст. 251 КУпАП, постанова є належним доказом, а довідка про повторність має лише допоміжний інформаційний характер і її відсутність не нівелює чинність судового рішення або постанови поліції.
Розбіжність між датою вчинення правопорушення та датою складання протоколу не є порушенням, що тягне за собою незаконність протоколу, оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що складання протоколу відбулося пізніше, після встановлення в його діях повторності. 
Більше того, у суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину саме за подіями, що відбулися, чим підтвердив фактичні обставини, викладені в протоколі.
Аргументи щодо відсутності на відеозаписі «моменту руху» та його «переривчастості» повністю спростовуються особистими поясненнями самого ОСОБА_1 , наданими в суді першої інстанції. 
Визнання вини, зафіксоване і в протоколі судового засідання. Відеозапис лише доповнює картину, а факт зупинки та перебування ОСОБА_1 на місці водія безпосередньо після зупинки ТЗ, що не заперечувалось ним самим, повністю підтверджує суб`єктний склад правопорушення.
Суддя першої інстанції діяв у межах дискреційних повноважень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що відповідає ст. 252 КУпАП.
Доводи адвоката, що відеоматеріали є недопустимими доказами є необґрунтованими.
Відеозапис має фіксувати не всю послідовність дій протягом двох діб, а лише конкретні процесуальні дії.
Відеозапис складається з двох окремих, законних фрагментів, які фіксують дві різні події. Безперервна зйомка між ними не передбачена законом.
Згідно з Інструкцією із застосування органів поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, поліцейський вмикає відеореєстратор під час оформлення матеріалів або фіксації правопорушення.
Законодавство України не вимагає від поліції здійснення цілодобового чи безперервного моніторингу за особою після завершення первинного контакту і до моменту її явки до відділку.
Адвокат стверджує, що неможливо встановити послідовність подій, що є голослівним. Всі юридично значущі обставини для ч. 5 ст. 126 КУпАП зафіксовані у конкретні хвилини, а саме: факт керування та особа водія чітко зафіксовані 11.01.2026 о 18:11. Це підтверджує, що саме водій ОСОБА_1 був за кермом.
Наявність часового розриву між двома файлами не є монтажем чи стертими доказами. Це два окремі відеофайли, кожен з яких має свій унікальний цифровий підпис, що підтверджує їхню автентичність.
Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.
Для складання протоколу за ч. 5 ст. 126 КУпАП поліцейському потрібен час на перевірку фактів.
Частина 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування особою, яка позбавлена такого права.
Поліцейський на місці зупинив водія, але для кваліфікації за ч. 5 йому було необхідно отримати офіційне підтвердження повторності: копію попереднього рішення суду, яке набрало законної сили, або повний витяг з НАІС. Збір цих матеріалів та перевірка тривали до 13.01.
Протокол — це форма фіксації адміністративного правопорушення. Головне наявність самого факту порушення 11.01.2026, який підтверджується іншими доказами (відеозаписом, показами самого ОСОБА_1 ).
Сам факт явки водія та його підпис у протоколі, де ОСОБА_1 зазначено що прав немає взагалі, підтверджують, що він чітко усвідомлював: 13.01.2026, що оформлюється правопорушення, яке він вчинив двома днями раніше тобто 11.01.2026. Права останнього за ст. 268 КУпАП не були порушені, протокол складено в його присутності.
А тому, доводи адвоката про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення та всі похідні матеріали від нього недопустимими доказами, апеляційний суд відхиляє.
Стосовно клопотання адвоката про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ч.2 ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
З аналізу положень статей 221, 280 та 284 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.5 ст.126 КУпАП, розглядаються суддями районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. За наслідками розгляду таких справ суди першої інстанції, зокрема у разі визнання винуватості особи у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, вирішують питання щодо накладення стягнення в порядку, визначеному цим Кодексом.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що ст.38 КУпАП встановлює строки, протягом яких може бути накладене адміністративне стягнення. У разі спливу цих строків, накладення адміністративного стягнення є недопустимим.
Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Аналіз зазначених норм свідчить, що строки, передбачені ст.38 КУпАП, мають значення саме на стадії розгляду справи в суді першої інстанції, тобто при встановленні винуватості особи й вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення.
Подальший розгляд справи в апеляційному порядку є лише формою перевірки законності й обґрунтованості вже винесеного судового рішення.
За положеннями ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
У разі подання апеляційної скарги справа не розглядається заново, а переглядається судом апеляційної інстанції в межах скарги та відомостей, наявних у матеріалах справи.
Таким чином, КУпАП чітко визначає, що після прийняття постанови судом першої інстанції справа про адміністративне правопорушення вважається розглянутою, а перебіг строків, передбачених ст.38 КУпАП, припиняється. Водночас, положення цієї статті можуть бути застосовані апеляційним судом у разі встановлення за наслідками апеляційного перегляду порушення судом першої інстанції вимог ст.280 КУпАП та скасування постанови з прийняттям нової.
З огляду на те, що в даній справі станом на день винесення постанови судом першої інстанції строки, визначені ст.38 КУпАП, не сплинули, апеляційним судом постанова суду першої інстанції визнається законною та обґрунтованою, підстав для задоволення клопотання адвоката та закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП на стадії апеляційного розгляду, не вбачається.
Інших підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.
Вищевикладене вказує на необґрунтованість доводів поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 10 березня 2026 року щодо нього залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.С.Рябенька