УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

25 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 520/11968/25
адміністративне провадження № К/990/28978/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Коваленко Н.В.,
суддів: Єзерова А.А., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі за позовом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарської санкції,
У С Т А Н О В И В:
Харківське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якому просило:
- стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 19037,25 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 відмовлено у задоволенні позову.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 скасовано, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Харківського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 19037,25 грн.
ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 у задоволенні заяви відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду апеляційної інстанції, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із такого.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвалу суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Згідно з частиною другою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи 
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до частини четвертої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Отже, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
При цьому, процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
В обґрунтування заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідач посилався на те, що після ухвалення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі №520/11968/25 стало відомо про обставину, яка існувала на момент розгляду справи, однак не була і не могла бути відома, а саме про те, що один із працівників, який перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем у відповідний період, має встановлену інвалідність. На думку, заявника ця обставина не могла бути і не була відома під час вирішення справи, але очевидно могла вплинути на правильність ухваленого судового рішення. Заявник зазначав, що у спірний період фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 виконано норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості, встановленій частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-XII, що виключає можливість застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, обґрунтовуючи наявність підстав для перегляду постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі №520/11968/25 за нововиявленими обставинами, відповідач посилався на встановлену обставину того, що один із працівників, який перебував у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем у відповідний період, має встановлену інвалідність, а саме ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю 3 групи, на підтвердження чого надано довідку МСЕК серії МСЕ №015163, посвідчення серії НОМЕР_1 від 01.11.2007.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що не можуть бути визнані нововиявленими обставинами ті, про які заявник був обізнаний або повинен був знати на момент розгляду справи.
При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на посаді помічника вихователя закладу дошкільної освіти, 
Відповідно до статті 26 Закону України ««Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» працівники підприємств харчової промисловості, громадського харчування і торгівлі, водопровідних споруд, лікувально-профілактичних, дошкільних і навчально-виховних закладів, об`єктів комунально-побутового обслуговування, інших підприємств, установ, організацій, професійна чи інша діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може спричинити поширення інфекційних захворювань, виникнення харчових отруєнь, а також працівники, зайняті на важких роботах і на роботах із шкідливими або небезпечними умовами праці, повинні проходити обов`язкові попередні (до прийняття на роботу) і періодичні медичні огляди. Обов`язкові щорічні медичні огляди проходять також особи віком до 21 року.
Також, виходячи з вимог, зокрема постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 № 559 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок» спеціалісти, що беруть участь у навчально-виховному процесі, підлягають обов`язковому профілактичному медичному огляду.
Крім того суд апеляційної інстанції зазначив, що при прийнятті на роботу помічника вихователя закладу дошкільної освіти є обов`язковою наявність особистої медичної книжки (форма № 1-ОМК). При цьому, прийняття та допуск до роботи помічника вихователя закладу дошкільної освіти без відповідної медичної документації є підставою для застосування відповідальності до роботодавця за порушення законодавства про працю та санітарних норм згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 265 Кодексу законів про працю України.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильних висновків, що у даному випадку факт наявності інвалідності у працівника не може вважатися нововиявленою обставиною для фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , оскільки як роботодавець відповідач мала не лише можливість дізнатись про такі факти, а й обов`язок бути обізнаною про них, натомість на момент розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції наведені обставини відповідачем не повідомлялись, доводи із посиланням на них не викладались.
Отже, на підставі викладеного, Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про те, що викладені вище обставини, зазначені відповідачем, не є нововиявленими, а відтак доходить висновку, що суд апеляційної інстанції правильно застосував положення частин другої та четвертої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, правильне її застосовування є очевидним, не викликає сумнівів щодо застосування чи тлумачення цієї норми права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі за позовом Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарської санкції.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, визначеному статтею 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко
Суддя А.А. Єзеров
Суддя А.І. Рибачук