ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, м. Кропивницький, 25006, 
тел. (0522) 30-10-22, 30-10-23, код ЄДРПОУ 03499951,
e-mail: inbox@kr.arbitr.gov.ua, web: http://kr.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року		Справа № 912/682/26	

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Проскурні О.О. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/682/26
за позовом: Першого заступника керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, вул. Чижевського, 1а, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000, в інтересах держави в особі Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Центральна, 11, селище Онуфріївка, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28100
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ", вул. Ельворті, 2, кімн. 216, м. Кропивницький, 25006
про стягнення 1 047 354,95 грн

Представники:
від прокуратури - Конопада М.І., службове посвідчення №084386 від 25.02.2026,
від позивача - Гамера В.З., виписка ЄДР, самопредставництво (в режимі відеоконференції),
від відповідача - Моргунова Т.О., ордер серія ВА №1146762 від 13.04.2026.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Перший заступник керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області (далі - Прокурор), в інтересах держави в особі Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (далі - Онуфріївська селищна рада, позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" (далі - ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ", відповідач) про стягнення 1 047 354,95 грн заборгованості з орендної плати, яку просить зарахувати на рахунок місцевого бюджету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди землі від 30.01.2019 в частині внесення орендної плати за використання земельної ділянки.
Ухвалою від 27.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/682/26 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Позивач позовні вимоги Прокурора підтримав повністю.
14.04.2026 відповідач подав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги заперечив повністю. Однак, 22.06.2026 відповідач подав клопотання, за змістом якого позовні вимоги визнав та просити розстрочити виконання рішення суду. 
У підготовчому засіданні 28.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.06.2026.
23.06.2026 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.
У судовому засіданні Прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача підтримав подане клопотання від 22.06.2026 щодо визнання позовних вимог та розстрочення виконання рішення суду. Повідомив про відкликання відзиву на позов.
Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши в судовому засіданні докази у справі, суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування.

30.01.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області (орендодавець) і ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" (орендар) укладено договір оренди землі (далі - договір), за умовами якого: 
1.1. Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку для сінокосіння та випасання худоби, яка знаходиться на території Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області. 
2.1. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 50,1000 га, в тому числі пасовищ 50,1000 га. Категорія земель: землі сільськогосподарського призначення (державної власності (запасу). 
2.2. Кадастровий номер земельної ділянки: 3524687700:02:000:9044. 
2.4. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на момент укладення договору становить 224 421,00 грн і підлягає щорічній індексації. 
3.1. Договір укладено на 7 років.
3.2. Право оренди земельної ділянки виникає у орендаря з моменту державної реєстрації права оренди. 
4.1. Плата за користування земельною ділянкою у розмірі річної орендної плати, що становить 311 142,50 грн, підлягає сплаті переможцем не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди на рахунок Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області.
4.2. З 31.01.2020 орендна плата сплачується орендарем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, у розмірі 138,64% (розмір орендної плати визначається за результатами проведення земельних торгів), від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, що становить 25 928,54 грн за місяць.
4.6. Орендна плата вноситься згідно вимог Податкового кодексу України.
8.1.1. Орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, своєчасного та повного внесення орендної плати. 
8.4.3., 8.4.14. Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити орендну плату. Самостійно, щорічно обчислювати орендну плату з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки землі станом на 1 січня поточного року та, враховуючи вимоги п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, не пізніше 20 лютого поточного року подавати відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 Податкового кодексу України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. 
Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 на підставі договору зареєстровано за ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" 06.02.2019 за №30224066.
Додатковою угодою від 17.01.2020 змінено найменування орендодавця на Успенську сільську раду Онуфріївського району Кіровоградської області. Відомості про Успенську сільську раду як власника спірної земельної ділянки внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №35138501.
Відповідно до рішення Онуфріївської селищної ради №27 від 24.12.2020 Онуфріївська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема, Успенської сільської ради.
Відомості про державну реєстрацію права власності територіальної громади Онуфріївської селищної ради на земельну ділянку з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.10.2025 за №61877011.
Відповідно до листів Онуфріївської селищної ради від 21.11.2025, 08.01.2026 та 16.03.2026 у ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" рахується заборгованість з орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 в сумі 1 047 354,95 грн за період з січня 2023 по 06.02.2026.
За інформацією ГУ ДПС у Кіровоградській області у листі від 16.12.2025, починаючи з 2023 року ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" не декларує податкові зобов`язання з орендної плати на зазначену земельну ділянку, мотивуючи направленням заяви про дострокове припинення договору оренди землі з 01.01.2023 на адресу Онуфріївської селищної ради. 
Листом від 24.01.2023 Онуфріївська селищна рада повідомила ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" про розгляд його клопотання щодо дострокового припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 та неприйняття рішення з цього питання. 
Онуфріївська селищна рада пред`явила відповідачу претензію від 05.09.2025 про невиконання умов договору.
Як вказує Прокурор, за період з 01.01.2023 по 06.02.2026 борг з орендної плати за землю становить 1 047 354,95 грн. 
Наведені вище обставини порушення ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" умов договору щодо сплати орендних платежів стали підставою звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по орендній платі.

Норми права, застосовані судом, та оцінка доводів сторін і поданих доказів.
1. Щодо підстав представництва інтересів Прокурором.
Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", частиною першої якої визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Згідно з абзацами першим та другим частини третьої ст. 23 вказаного Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
За правилами ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У відповідності до п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає з посиланням на чинне законодавство в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовуючи в позовній заяві необхідність їх захисту, та визначає орган, який уповноважений державою виконувати відповідні функції в спірних правовідносинах.
З аналізу положень частин 4, 5 ст. 53 ГПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" слідує, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Останній не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може та бажає захищати інтереси держави.
Згідно з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 №912/2385/18, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За приписами ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним.
Податковий кодекс України встановлює, що орендна плата - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (п. 14.1.136.).
Отже, дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених розмірах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави.
Таким чином, несплата орендної плати у визначеному розмірі та в установлені строки порушує інтереси держави щодо отримання відповідних коштів за користування земельною ділянкою. Інтерес держави у даному випадку полягає в ефективному використанні земель комунальної власності.
Відповідно до рішення Онуфріївської селищної ради №27 від 24.12.2020 Онуфріївська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема, Успенської сільської ради.
Суд констатує, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою Онуфріївської селищної ради 13.10.2025 за №61877011.
Отже, територіальна громада, як власник спірної земельної ділянки делегує Онуфріївській селищній раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом, а тому зобов`язана забезпечувати використання земельної ділянки у чіткій відповідності до норм законодавства.
Таким чином, Онуфріївська селищна рада є належним позивачем у даному спорі. 
Відповідно до листів Онуфріївської селищної ради від 21.11.2025, 08.01.2026, 18.02.2026, 16.03.2026 що надійшли на запити прокуратури, селищна рада зазначала про відсутність спеціалістів у галузі права, у зв`язку з чим не зверталася з позовом до ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ".
Викладене вище свідчить про те, що Онуфріївська селищна рада була обізнана про порушення відповідачем умов договору та про правові наслідки такого порушення, однак відповідних заходів реагування з метою усунення таких порушень селищною радою не вжито та не повідомлено про намір їх вжиття в подальшому.
Наведене підтверджує доводи Прокурора про наявність зі сторони Онуфріївської селищної ради бездіяльності у питанні захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
13.03.2026 Прокурор направив Онуфріївській селищній раді повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". 
Вказане свідчить про дотримання Прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону "Про прокуратуру", та обґрунтованість визначення порушень інтересів держави і правильність зазначення позивача у справі.

2. Щодо стягнення заборгованості з орендної плати.
Згідно з ст. ст. 11, 509, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення зобов`язань, які мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або його зміна не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Стаття 1 Закону визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону).
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону).
За приписами ст. 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Частиною 1 статті 24 Закону визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а орендар земельної ділянки зобов`язаний, серед іншого, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ч. 2 ст. 25 Закону).
У підпункті "в" частини 1 статті 96 ЗК України передбачений обов`язок землекористувача своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
У ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що між Онуфріївською селищною радою як власником земельної ділянки з кадастровим номером 3524687700:02:000:9044 загальною площею 50,1000 га (орендодавцем), та ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ", як орендарем, виникли правовідносини з оренди землі за договором, строк дії якого закінчився 06.02.2026.
При цьому, матеріали справи не містять доказів дострокового припинення дії договору, зокрема, шляхом його розірвання. Доказів повернення земельної ділянки власнику в установленому договором та законом порядку та припинення речового права оренди до закінчення строку дії договору (до 06.02.2026) суду не подано.
З урахуванням вказаних норм та умов договору, внесення орендної плати з 31.01.2020 у розмірі 138,64% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки землі, що становить 25 928,54 грн за місяць, є обов`язком ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" як орендаря.
Однак, за період з 01.01.2023 по 06.02.2026 ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" не сплачувало орендну плату за користування спірною земельною ділянкою, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 1 047 354,95 грн, що підтверджено матеріалами справи та не спростовано відповідачем.
Розрахунок орендної плати відповідач не заперечив, контррозрахунок не подав.
Суд враховує, що нарахування орендної плати здійснено в межах дії договору.
Докази внесення відповідачем орендної плати в сумі 1 047 354,95 грн за вказаний період у справі відсутні.
Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 1 047 354,95 грн є обґрунтованою.

Як зазначено, відповідач заявив про визнання позову, про що подав до суду клопотання від 22.06.2026. 
За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
З огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим є підстави для прийняття такого визнання.
З урахуванням вказаного, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 047 354,95 грн підлягають задоволенню повністю.

3. Щодо розстрочення виконання рішення суду.
Відповідно до поданого клопотання відповідач просить розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців зі сплатою суми стягнення рівними частинами у строк з 01.08.2026 по 31.08.2027.
Подане клопотання відповідача мотивоване істотним ускладненням одноразового виконання судового рішення у зв`язку зі складним фінансовим становищем ТОВ "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ". 
Відповідач вказує на відсутність умислу на ухилення від виконання зобов`язань, а також зазначає, що розстрочення виконання рішення забезпечить реальне та повне виконання судового рішення без негативних наслідків для господарської діяльності підприємства.
При розгляді клопотання відповідача суд застосовує ст. 331 ГПК України, якою передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (частина 1).
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3).
За частиною 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже, законодавець пов`язує розстрочення виконання судового рішення з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення. При цьому, ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку ст. 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 №5-пр/2013 вказав, що розстрочка або відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Суд враховує, що дотримання вимоги щодо строку (терміну) має важливе значення для належного виконання зобов`язання, оскільки правовим наслідком невиконання зобов`язання у визначений строк (термін) є прострочення боржника з відповідними негативними наслідками. Такі негативні наслідки настають не лише для боржника, а також можуть наставати і для кредитора, який зі свого боку очікує належне виконання та виходячи з такого належного виконання планує свою діяльність.
Поряд з цим, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", ухвала від 07.10.2003).
На переконання суду, розстрочення виконання судового рішення у даній справі зможе забезпечити реальне його виконання із дотриманням балансу інтересів сторін, не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні ст. 6 Конвенції, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом стягувача реально отримати грошові кошти. 
Відповідач під час розгляду справи повністю визнав заборгованість, що свідчить про його дійсні наміри сплатити таку заборгованість.
За вказаних обставин, наявні підстави для розстрочення виконання судового рішення у даній справі.
При цьому, відповідач просить розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців по 31.08.2027.
Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення не можуть перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Тобто, вказаний строк встановлений законом і суд не має права встановлювати інший термін відстрочки або розстрочки рішення.
Зазначена норма є імперативною та визначає граничний строк, який не може бути подовжений або поновлений судом, незалежно від причин, на які посилається сторона.
При застосуванні положень ч. 5 ст. 331 ГПК України в частині визначення строку розстрочення/відстрочення виконання судового рішення має враховуватись дата ухвалення такого рішення (аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі №908/1884/19 та від 20.09.2018 у справі №905/2953/17).
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення у даній справі є 23.06.2026 (дата проголошення скороченого рішення суду). 
Відтак, розстрочення виконання рішення на один рік можливе виключно до 23.06.2027.
Отже, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 331 ГПК України, суд розстрочує виконання судового рішення у даній справі до 23.06.2027 зі сплатою заборгованості рівними частинами. У зв`язку з чим, клопотання відповідача підлягає задоволенню частково.

Судові витрати.
При розподілі судового збору, суд застосовує положення ч. 1 ст. 130 ГПК України, якими передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки заява відповідача про визнання позову подана до відкриття судового засідання з розгляду справи по суті, то наявні підстави для застосування зазначеної норми.
Таким чином, суд стягує з відповідача на користь Кіровоградської обласної прокуратури 50% судового збору, інші 50% - підлягають поверненню останній.
Інших судових витрат сторони не заявляють.
Керуючись ст. 74, 76, 77, 130, 191, 233, 236-241, 326, 327, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" (вул. Ельворті, 2, кімн. 216, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 39172231) 1 047 354,95 грн заборгованості з орендної плати, яку зарахувати на рахунок місцевого бюджету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області з призначенням платежу: орендна плата з юридичних осіб, код платежу 18010600, МФО 899998, код ЄДРПОУ 37918230 на р/р UA678999980334149812000011553, ГУК у Кіровоградській області), розстрочивши виконання рішення суду строком на 12 місяців зі сплатою суми стягнення рівними частинами щомісячно у період з 23.06.2026 по 23.06.2027. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОКСАМИТ-ПОСТАЧ" (вул. Ельворті, 2, кімн. 216, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 39172231) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) 7 855,16 грн судового збору.
Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повернути з Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37918230, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA178999980313161206083011567, код класифікації доходів бюджету 22030101) Кіровоградській обласній прокуратурі (просп. Європейський, 4, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код 02910025) судовий збір в сумі 7 855,16 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції №597 від 18.03.2026, що залишається в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати учасникам справи та Кіровоградській обласній прокуратурі до електронних кабінетів. 

Повне рішення складено 03.07.2026.

Суддя В.В.Тимошевська