ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 240/23714/25
адміністративне провадження № К/990/17190/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Соколова В.М.,  Смоковича М.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в суді касаційної інстанції справу № 240/23714/25
за позовом  ОСОБА_1 до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року, постановлену колегією суддів у складі: судді-доповідача Шидловського В.Б., суддів Капустинського М.М. Сапальової Т.В.,
УСТАНОВИВ:
Суть спору
1. У жовтні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області (далі - відповідач), у якому просив:
1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача в затримці внесення до трудової книжки запису про звільнення, невиплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення й невиконання рішення суду, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 в справі №240/6076/18, про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 в межах суми стягнень за один місяць;
1.2. стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.03.2023 в справі № 240/6076/18, через незаконне звільнення з 28.11.2020 до дня фактичного розрахунку в розмірі 1687988,82 грн без вирахування податків та обов`язкових платежів.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
3. Не погодившись із рішенням суду, позивач звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
4. Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 залишено без руху на підставі частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки її подано після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, а особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
4.1. Зазначеною ухвалою також запропоновано позивачу протягом десяти днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
5. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції керувався тим, що копію рішення суду першої інстанції, ухваленого 05.01.2026, позивач отримав, за його словами, 16.01.2026 (що не підтверджено доказами, доданими до апеляційної скарги), однак апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 28.02.2026, тобто після закінчення строку, установленого статтею 295 КАС України.
6. Ухвалою від 30.03.2026, постановленою за результатами перевірки матеріалів апеляційної скарги позивача, зокрема й поданого ним клопотання про поновлення процесуального строку, Сьомий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05.01.2025 та відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача.
7. Оцінюючи доводи, висловлені позивачем у клопотанні про поновлення процесуального строку, та додані ним докази, суд апеляційної інстанції зазначив, що на конверті, у якому було вперше надіслано апеляційну скаргу, указано адресу й індекс, які не належать Сьомому апеляційному адміністративному суду, що, вірогідно, і слугувало підставою для повернення відправлення.
8. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовував пропуск процесуального строку на апеляційне оскарження, мали суто суб`єктивний характер, оскільки полягали в помилкову зазначенні адреси й індексу суду апеляційної інстанції.
9. За недоведеності наявності обставин, що перешкоджали позивачу звернутися до суду в межах строку, визначеного статтею 295 КАС України, та становили об`єктивно непереборні перешкоди, які пов`язані зі справжніми істотними труднощами в реалізації права на апеляційне оскарження, та за відсутності інших доводів поважності причин пропуску строку суд апеляційної інстанції не вбачав підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду від 05.01.2026.
Короткий зміст й обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у суді касаційної інстанції
10. Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, позивач звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою.
10.1. Підставою для відкриття касаційного провадження в справі № 240/23714/25 є оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, зазначеної в частині третій статті 328 КАС України, та покликання позивача в касаційній скарзі на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
10.2. На думку касатора, судження суду апеляційної інстанції, які покладено в основу рішення про визнання причин пропуску строку неповажними та відмову у відкритті апеляційного провадження, не відповідають обставинам справи та положенням Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила № 270).
10.3. Суд апеляційної інстанції, як стверджує позивач, не врахував того, що на конверті, у якому вперше було надіслано апеляційну скаргу, чітко вказані адреса й індекс Сьомого апеляційного адміністративного суду. На конверті також є супровідний бланк для відправлень, оформлений оператором поштового зв`язку, який містить відомості про те, що поштове відправлення адресовано Сьомому апеляційному адміністративному суду.
10.4. Скаржник переконаний, що інформація, яка відображена на поштовому відправленні (конверті), відповідно до пункту 32 Правил № 270, є достатньою для доставлення поштового відправлення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
10.5. Скерування 29.01.2026 оператором поштового зв`язку поштового відправлення № 1003100151726, адресованого Сьомому апеляційному адміністративному суду, до населених пунктів Хмельницької області з подальшим поверненням до поштового відділення №31 міста Житомира й відтак позивачу ОСОБА_1 уважає тими обставинами, що виникли поза його волею та унеможливили у визначений законом строк подати апеляційну скаргу.
10.6. Наведені обставини підтверджені, як зазначає автор касації, доказами, які були долучені до клопотання про поновлення процесуального строку, але, окрім поштового конверта, залишені судом без уваги. Причини їх відхилення в судовому рішенні не вказані.
10.7. Скаржник також зауважує, що наведені обставини вказують, що він добросовісно користувався процесуальними правами, оскільки вчасно подав апеляційну скаргу 29.01.2026, яку з не залежних від нього обставин повернули, після чого повторно протягом чотирьох днів, які потрібні були для з`ясування з оператором поштового зв`язку причин повернення, знову скерував її на адресу суду апеляційної інстанції.
11. Ухвалою Суду від 30.04.2026 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2026 залишено без руху та надано позивачу строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а ухвалою від 08.06.2026 за наслідками усунення недоліків касаційної скарги постановлено відкрити касаційне провадження за цією касаційною скаргою.
12. Копію ухвали Верховного Суду від 08.06.2026 відповідач отримав в електронному кабінеті 09.06.2026, правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
13. Ухвалою Верховного Суду від 26.06.2026 закінчено підготовчі дії в справі та призначено касаційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 КАС України.
Позиція Верховного Суду, оцінка висновків суду, рішення якого є предметом перегляду, та аргументів учасників справи
14. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального й процесуального права.
15. Надаючи оцінку оскаржуваному судовому рішенні в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд керується зазначеним нижче.
16. Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
17. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.
18. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного здійснення правосуддя й дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
19. Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
20. Право на апеляційне оскарження реалізується в спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги, форма та зміст якої також визначається процесуальним законом.
21. Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми й змісту, які визначені у статті 296 КАС України, а також дотриманні термінів її подачі, обов`язковому поданні переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, у тому числі й у частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження, подання відповідного клопотання про його поновлення.
22. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
23. Статтею 295 КАС України встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів із дня його (її) проголошення.
23.1. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
23.2. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
23.3. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
24. Статтею 298 КАС України, зокрема, передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу (частина друга).
25. Положеннями статті 169 КАС України визначено, що суддя, установивши, що позовну заяву подано без додержання встановлених вимог, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, установлюється спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення цієї ухвали.
26. Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, указані нею в заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів із дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 298 КАС України).
27. Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
28. Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС є імперативними та зобов`язують суд, якщо особа у визначений строк не подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або в поданій заяві наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними, відмовити у відкритті апеляційного провадження.
29. Такий підхід обумовлений тим, що право на оскарження судового рішення обмежене встановленим у законі строком на апеляційне оскарження, покликаним на дотримання принципу правової визначеності як одного з елементів верховенства права, та має дисциплінувати суб`єктів адміністративного судочинства.
30. Отже, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду в разі виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 КАС щодо форми та змісту скарги, так і вимог стосовно дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.
31. Залишення апеляційної скарги без руху - це процесуальна дія, яку застосовує суд із метою усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги та дотримання порядку її подання.
32. Водночас, згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.
33. Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин, підтверджених належними доказами. 
34. Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані справді з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
35. Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від указаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.
36. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, необхідно керуватися тим, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість учинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.
37. Усталеною є практика Верховного Суду, відповідно до якої під час вирішення питання про поновлення строку в межах кожної конкретної справи суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він учиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду, та оцінювати їх у сукупності.
38. Як установив суд апеляційної інстанції, копію рішення суду першої інстанції, ухваленого 05.01.2026, позивач отримав 16.01.2026. Апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 28.02.2026.
39. Після залишення апеляційної скарги без руху 19.03.2026 позивач звернувся до суду апеляційної палати з клопотанням про поновлення процесуального строку, у якому зазначив, що 29.01.2026 він відправив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду, що підтверджено квитанцією поштового відділення, поштовим конвертом, трекінгом поштового відправлення № 1003100151726, проте 24.02.2026 оператор поштового зв`язку повернув йому поштове відправлення з апеляційною скаргою, після чого 28.02.2026 позивач повторно скерував апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду, та просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.
40. Матеріали справи містять конверт (а.с. 107-108) рекомендованого поштового відправлення, на якому зазначено найменування адресата «Сьомий апеляційний адміністративний суд», вулиці «Вул. Соборна», населеного пункту «м. Вінниця», що відповідають місцезнаходженню суду апеляційної інстанції.
41. Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що зазначений на конверті індекс не належить Сьомому апеляційному адміністративному суду, однак твердження суду щодо помилковості адреси, відображеної на поштовому відправленні, не відповідає обставинам справи.
42. З огляду на зміст пункту 32 Правил № 270, зазначеної позивачем на конверті інформації було достатньо для ідентифікації адресата, якому призначено поштове відправлення.
43. Відповідно до підпункту 13 пункту 2 Правил № 270 рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.
44. Положеннями підпункту 12 пункту 2 Правил № 270 визначено, що приймання поштового відправлення, поштового переказу - це виробнича операція, яка полягає в отриманні від відправника поштового відправлення, поштового переказу для їх наступного пересилання оператором поштового зв`язку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції, що визначається оператором поштового зв`язку.
45. На конверті, долученому до матеріалів справи, міститься відбиток поштового календарного штемпеля та шрих-код із цифровим ідентифікатором поштового відправлення, які дозволяють установити дату приймання поштового відправлення, здійсненого в межах строку, передбаченого статтею 295 КАС України.
46. Верховний Суд неодноразово зауважував, що судам при відмові у відкритті апеляційного провадження, потрібно досліджувати та враховувати конкретні обставини кожної справи, зокрема, коли пропуск строку не обумовлений суб`єктивною поведінкою і не залежить від волевиявлення учасника справи, який має намір оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
47. Необхідно враховувати, що відмова суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, виключає можливість повторного звернення із апеляційною скаргою та є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).
48. Скерування оператором поштового зв`язку прийнятого рекомендованого поштового відправлення не за фактичною адресою, зазначеною відправником на конверті, не залежить від волі відправника, а тому на нього не може бути покладена відповідальність за дії відповідальної особи. 
49. Однак суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, доводам позивача оцінки не надав та не перевірив усіх обставин, у результаті чого дійшов помилкових висновків про суб`єктивний характер наведених позивачем обставин і відсутність підстав для поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження.
50. Норми КАС України не містять вичерпного переліку поважних причин для поновлення процесуального строку, такі причини слід визначити в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин справи.
51. Отже, застосувавши до скаржника наслідки пропуску строку на апеляційне оскарження без належної оцінки повідомлених ним причин, суд апеляційної інстанції фактично поклав на скаржника відповідальність за дії оператора поштового зв`язку, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.
52. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню в цій справі.
53. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і скерування справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню в справі.
54. Справу скеровують до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справу скеровують до суду першої інстанції.
55. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - скеруванню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
56. З огляду на результат касаційного оскарження, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року в справі № 240/23714/25 скасувати, а справу скерувати для продовження розгляду до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.О. Єресько В.М. Соколов  М.І. Смокович