Справа № 527/917/26 
провадження 2/527/875/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 червня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Левицької Т.В.,
з участю секретаря судового засідання – Папенко Л.І.,
представника позивача – Савчук С.О.,
відповідача – ОСОБА_1 , 
представника відповідача – Вигодського С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/917/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
01 квітня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 119637203 від 27.04.2023 в сумі 74694,59 грн, судовий збір в розмірі 2662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 27.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 119637203, який було підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV58АW6. Згідно з умовами кредитного договору позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. В подальшому відповідач збільшив суму кредиту, в зв`язку з чим загальна сума становить 20000,00 грн. Відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний був сплачувати відсотки. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 260 від 28.11.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01, ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача. 15.07.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 15/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач отримав право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників б/н до Договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 74694,59 грн.
Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та станом на день звернення з позовом до суду, заборгованість за кредитним договором становить 74694,59 грн, з яких 19998,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 54696,59 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 119637203 від 27.04.2023 в сумі 74694,59 грн, судовий збір в розмірі 2662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
13.04.2026 року відповідачем направлено відзив на позов, відповідно до якого прохає в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора , у період з 27.04.2023 року по 25.09.2023 року відповідач належними чином погашав проценти за користування кредитом. Станом на 25.09.2023 року рахувалась основна сума кредиту в розмірі 19998,00 грн. За період з 26.09.2023 року по 26.10.2023 року (включно) первісний кредитор нарахував проценти в розмірі 6163,49 грн, тобто загальна заборгованість становить 26161,49 грн, з них: 19998,00 грн – тіло кредиту, 6163,49 відсотки. Відповідач частково погасив відсотки в сумі 5829,51 грн за період з 26.09.2023 року по 25.10.2023 року і відповідно заборгованість становить 20331,98 грн. 22.11.2023 року відповідач повністю погасив основне зобов`язання в сумі 19998,00 грн, що підтверджено платіжної квитанцією. Первісний кредитор з 27.10.2023 року по 22.11.2023 року міг нарахувати відсотки в сумі 15494,45 грн. Відповідно загальна заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 22.11.2023 року складала 15826,43 грн (проценти за користування кредитом). Зазначив, що сума понесених правничих витрат становить 5000 грн.
15.04.2026 року представником позивача направлено відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. 22.11.2023 року відповідач вніс частковий платіж у сумі 20000 грн на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом. Правничі витрати відповідача в сумі 5000,00 грн є необґрунтованими та завищеними.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на підстави та обставини , зазначені в ньому та просила його задовольнити.
Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували з підстав, вказаних у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
27.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 119637203 (далі Договір № 119637203), який підписано ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора MNV58АW6. Згідно з умовами договору Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 20000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит (п.2.1). Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5000 грн одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення – 27.05.2023 (п.2.3). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених договором (п.2.4). Позичальнику надається дисконтний період кредитування , протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті , а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1). Сторони погодили, що встановлений п. 3.1 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та періоду пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів (п.3.2). Кожен окремий транш за договором надається позичальнику шляхом переказу грошових коштів, який завершується зарахуванням грошових коштів на поточний рахунок , для управління яким випущена платіжна картка НОМЕР_1 (п. 5.1). На момент укладення договору сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування – 27.05.2023 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу Позичальником (п.7.1). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом . Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника (п.п. 8.1-8.2). Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: п.8.3.1 за період від дати видачі кредиту до 27.05.2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 507,35 відсотків річних, що становить 1,39 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним; п. 8.3.2 у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 Договору дії, щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 27.05.2023 року проценти нараховуються за ставкою 508,90 відсотків річних, що становить 1,39 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту (п. 8.4). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання (п.11.1) (а.с.81-90).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до платіжних доручень та довідок від 28.06.2025 року, платником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» отримувачу ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 було перераховано кошти в загальній сумі 20000,00 грн згідно договору № 119637203 від 27.04.2023 (а.с.93-97, 115-119).
Згідно листа АТ «Універсал Банк» від 30.04.2026 року, на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжні картки НОМЕР_3 , 5375414143000924 та інші картки. За період з 27.04.2023 року по 31.05.2023 року було зараховано кошти в загальній сумі 20000,00 грн.
Отже, з досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, термін дії якого неодноразово продовжували шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до умов договору до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги (а.с.20-32).
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 260 від 28.11.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 119637203 від 27.04.2023 на загальну суму 25827,51 грн (а.с. 33-34).
31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрах прав вимоги (а.с. 37-41).
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024, ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 119637203 від 27.04.2023 на загальну суму 74694,59 грн (а.с. 42-43).
15.07.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ « Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 15/07-25-Е, відповідно до умов якого позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» отримав право грошової вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників (а.с.45-50).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право до відповідача за Договором кредитної лінії № 119637203 від 27.04.2023 на загальну суму 74694,59 грн (а.с. 51-52).
При цьому, суд звернув увагу на різницю в написанні прізвища відповідача, яке в кредитному договорі зазначено як « ОСОБА_2 », а в позовній заяві та реєстрах боржників « ОСОБА_3 ».
Разом з цим, вказана обставина не може розглядатись як окрема підстава для відмови в задоволенні позову, оскільки фактично є опискою при вірному написанні прізвища позичальника, з огляду на те, що всі інші дані, зокрема, рнокпп боржника та дані кредитного договору (номер і дата укладення) співпадають. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, право вимоги за Договором № 119637203 від 27.04.2023 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс» на підставі договорів факторингу.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» складено розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 119637203 від 27.04.2023 склала 25231,57 грн (а.с.62-64).
ТОВ «ФК «Таліон Плюс» складено розрахунок, за яким заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 119637203 від 27.04.2023 склала 74694,59 грн, із яких: 19998,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 54696,59 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.65-66).
Як вбачається з Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 119637203 від 27.04.2023 , заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 74694,59 грн, з яких 19998,00 грн – заборгованість по тілу кредиту, 54696,59 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.67).
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 19998,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 20000 грн зобов`язання з їх повернення в повному обсязі не виконав, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 19998,00 грн - суми заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Посилання відповідача у відзиві на те, що 22.11.2023 року відповідач погасив основне зобов`язання у сумі 19998,00 грн, що підтверджується призначенням платежу у квитанції АТ «Приватбанк» є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;
3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
П.п. 7.6-7.7. Договору кредитної лінії № 119637203 передбачено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: - у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачуються сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Дострокове повернення кредиту може бути здійснено після виконання позичальником зобов`язань, строк виконання яких настав, а саме: зобов`язань щодо повернення нарахованих і прострочених процентів, передбачених договором.
Тобто, ЦК України та кредитним договором встановлено черговість погашення заборгованості за кредитом, яка не могла бути змінена відповідачем в односторонньому порядку 
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 54696,59 грн – суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.
Як вбачається з п. 2.3 Договору, Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором в сумі 5000 грн одразу після укладення договору, за п. 11.1 Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Згідно п.3.1 на момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання Позичальником першого траншу.
Отже, з аналізу змісту договору вбачається, що сторони погодили строк Дисконтного періоду, який становить 30 днів та загальний строк дії договору 5 років (пункти 3.1, 7.1 та 11.1 Договору).
Відповідно до умов п. 8.3. договору, протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаю наступним чином:
8.3.1 за період від дати видачі кредиту до 27.05.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 507,35 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,39 % відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним;
8.3.2 у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 27.05.2023 проценти нараховуються за ставкою 508,90 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,39% відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним.
Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 % відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (п.8.4.).
Відповідно до п. 11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.
У кредитному договорі № 119637203 від 27.04.2023 року сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору та погоджено строк дії договору.
З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідачу з 27.10.2023 року нараховувалися відсотки відповідно до пункту 8.4 у розмірі 2,98 % в день. 
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальний розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом ( з урахуванням сплати відповідачем заборгованості в загальній сумі 46327,00 грн) становить 54696,59 грн.
Разом з тим, 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п.п. 6 п.5 розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати:
протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);
протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно) (п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).
З аналізу розрахунків заборгованості за договором, доданих до позовної заяви, позивачем денна процентна ставка у період з 24.12.2023 року застосована у розмірі 2,98 %, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування».
Як встановлено судом, за період з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 2,5 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 2,98 %.
Отже, за період з 24.12.2023 по 18.02.2024 розмір відсотків, за підрахунками суду, становить 28497,15 грн.
Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір заборгованості за відсотками за період з 27.04.2023 року по 18.02.2024, з врахування часткового погашення відсотків в сумі 46327,00 грн, становить 49225,13 грн.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з повернення процентів за користування кредитними коштами не виконав в повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в сумі 49225,13 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
З урахуванням наведеного, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 69223,13 грн (19998,00 грн - борг за тілом кредиту, 49225,13 грн - нараховані проценти ).
Вирішення питання стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 74694,59 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 69223,13 грн, що становить 92,67 % від ціни позову.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2467,38 грн, що складає 92,67 % від 2662,40 грн.
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокатське бюро «Соломко та партнери» надавало правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн .
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не подано суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат – це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав.
За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючи конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 5000,00 грн.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 4633,50 грн, що складає 92,67 % від 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956 за Договором кредитної лінії № 119637203 від 27.04.2023:
-19998,00 грн – заборгованість по тілу кредиту,
-49225,13 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом,
всього 69223,13 грн (шістдесят дев`ять тисяч двісті двадцять три грн 13 коп).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в сумі 2467,38 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4633,50 грн.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки,6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956);
відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ).

Суддя   Т. В. Левицька