Справа № 331/864/26

РІШЕННЯ
іменем України

"01" липня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Манучарян А.С., розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ
у лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58628,91 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 грудня 2019 року ТОВ «Інфінанс» уклало з відповідачкою договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0991843185. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Інфінанс» зобов`язалося надати та надало відповідачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним розміром у 20000,00 грн. зі строком дії договору протягом 36 місяців (з можливістю продовження цього строку) та строком користування кожним окремим траншем, який визначається сторонами окремо, однак не може перевищувати 30 календарних днів, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. 
14 липня 2021 року ТОВ «Інфінанс» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу №14-07/21, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №0991843185 від 05 грудня 2019 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №0991843185 від 05 грудня 2019 року.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 58628,91 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5500,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 53128,91 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.
Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 03 лютого 2026 року справу передано для розгляду до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судове засідання представниця позивача Ткаченко М.М. не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги ТОВ «Коллект центр» не визнала, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Так, згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).
При цьому, згідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Суд встановив, що 05 грудня 2019 року ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0991843185. 
Відповідно до вказаного договору ТОВ «Інфінанс» зобов`язалося надати та надало відповідачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним розміром у 20000,00 грн. зі строком дії договору протягом 36 місяців (з можливістю продовження цього строку) та строком користування кожним окремим траншем, який визначається сторонами окремо, однак не може перевищувати 30 календарних днів, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. 
В межах вказаного кредитного договору 10 січня 2020 року відповідачка отримала 6 транш кредиту в розмірі 5500,00 грн, зі строком кредитування – 30 днів, сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,75 % за 1 день користування кредитом (акцепт оферти від 10 січня 2020 року на отримання 6 траншу кредиту згідно заявки – анкети №2628493449 від 10 січня 2020 року). 
Факт перерахування відповідачці коштів у розмірі 5500,00 грн підтверджується, зокрема, випискою з банківського рахунку останньої, що була надана АТ КБ «ПриватБанк».
Таким чином, відповідачка набула статусу, прав та обов`язків позичальниці в кредитних правовідносинах з ТОВ «Інфінанс».
14 липня 2021 року ТОВ «Інфінанс» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» договір факторингу №14-07/21, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №0991843185 від 05 грудня 2019 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №0991843185 від 05 грудня 2019 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги заборгованості за договором №0991843185 від 05 грудня 2019 року.
У той же час, позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість.
Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачці нарахована заборгованість у загальному розмірі 58628,91 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5500,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 53128,91 грн. 
Проте, суд не в повній мірі погоджується з вказаним розрахунком у частині нарахування процентів, виходячи з наступного.
Зокрема, згідно п.п. 1.2, 1.6 кредитного договору, п.п. 3.2, 7.4 Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затверджених ТОВ «Інфінанс», строк користування кожним траншем, який визначається сторонами окремо, не може перевищувати 30 календарних днів, що вказує на встановлення сторонами кредитного договору строку кредитування щодо кожного окремого траншу.
Відповідно до п.п. 1.11, 3.3, 3.6 кредитного договору, п.п. 8.2-8.4 Правил строк дії користування відповідним траншем продовжується за умови повної сплати відсотків на час закінчення відповідного строку.
Згідно п. 3.5 кредитного договору при невчиненні таких дій на час закінчення строку користування траншем до відносин між сторонами застосовуються правила щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом за ставкою 1,75 % за кожен день понадстрокового користування коштами.
Таким чином, сторони кредитного договору узгодили, що у разі неповернення чергового траншу протягом 30-денного строку користування кредитом (строку кредитування) та несплати відсотків за користування коштами (що необхідно для продовження строку кредитування) кредит вважається простроченим з застосуванням наслідків прострочення грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 лютого 2020 року в справі №912/1120/16.
При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст.1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16.
Як зазначалося вище, 10 січня 2020 року кредитодавець надав позичальниці кредит (транш) у розмірі 5500,00 грн, строком на 30 днів, в той же час, з наданого позивачем розрахунку вбачається відповідачка не вчинила дій, необхідних для продовження строку кредитування (не сплатила проценти).
Таким чином, 08 лютого 2020 року закінчився передбачений договором 30-денний строк користування траншем (строк кредитування), що також підтверджується вищевказаним розрахунком заборгованості (колонки «Днів користування» та «Днів прострочення»), у якому визначено період понад 30 днів користування траншем, як період прострочення виконання зобов`язання.
Отже, враховуючи вищенаведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625,1048 ЦК України, кредитор вправі був нараховувати договірні проценти лише у період строку кредитування, тобто з 10 січня 2020 року по 08 лютого 2020 року. Починаючи з 09 лютого 2020 року кредитор не вправі нараховувати договірні проценти, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст.625 ЦК України.
Тому нараховані в якості договірних проценти за період з 09 лютого 2020 року до 14 липня 2021 року не підлягають стягненню, як такі, що нараховані поза межами визначеного договором строку користування кредитом.
Окремих вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальницею грошового зобов`язання позивач не заявляв. 
Таким чином, з відповідачки на користь позивача на підставі ст.ст.526,530 ЦК України підлягає стягненню встановлена судом заборгованість у загальному розмірі 8387,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5500,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 2887,50 грн (5500,00 грн (заборгованість за кредитом) х 1,75% х 30 дн). 
При цьому, доводи відповідачки щодо звільнення іі від сплати заборгованості за кредитним договором з огляду на її скрутне матеріальне становище, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються умовами кредитного договору.
Також згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Тому тяжке матеріальне становище відповідачки не є підставою для її звільнення від повного або часткового виконання умов кредитного договору.
Згідно ч.1ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 373,00 грн (згідно розміру задоволених вимог 14%).
Що стосується витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представницею позивача до позовної заяви надано копію договору про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, копію заявки на надання юридичної допомоги № 1492 від 01 грудня 2025 року, копію витягу з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року. Згідно вказаних документів вартість наданих послуг становить 16000,00 грн (надання усної консультації, вартість послуги 4000,00 грн (виходячи з потраченого часу - 2 год. та вартості послуги у 2000,00 грн за 1 год. роботи), складання позовної заяви, вартість послуги 12000,00 грн (виходячи з потраченого часу у 4 год. та вартості послуги у 3000,00 грн за 1 год. роботи)).
Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви.
При цьому, є необґрунтованим виокремлення адвокатом як самостійного виду адвокатської послуги з надання усної консультації, оскільки охоплюється діями адвоката із складання позовної заяви.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до положень ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 280,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок №3, офіс 306, ідентифікаційний код 44276926, заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0991843185 від 05 грудня 2019 року в розмірі 8387,50 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5500,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 2887,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» місцезнаходження: місто Київ, вулиця Мечнікова, будинок №3, офіс 306, ідентифікаційний код 44276926, судові витрати в розмірі 653,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан