УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

03 червня 2026 року 
м. Київ
справа №420/25919/25
адміністративне провадження №К/990/23181/26

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Бевзенка В.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року
у справі №420/25919/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка, скаржниця) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №156050020588 від 08 липня 2025 року щодо відмови в здійсненні перерахунку (індексації) пенсії, відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 року та у розмірі 1,115 з 01 березня 2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити індексацію пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії за 2020-2022 роки, в розмірі 12236,71 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01 березня 2024 року відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» від 23 лютого 2024 року №185 (далі - постанова КМУ №185), та на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,0796) з 01 березня 2025 року відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25 лютого 2025 року №209 (далі - постанова КМУ №209), та у зв`язку з цим провести перерахунок та здійснити виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року позов задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року в частині задоволення позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2024 року до 30 січня 2025 року (включно) і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2024 року до 30 січня 2025 року (включно) залишено без розгляду.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 січня 2026 року залишено без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 20 травня 2026 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Розглядаючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження у цій справі, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

На обґрунтування касаційної скарги скаржниця зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосували положення статті 55 Конституції України, частини другої статті 42 Закону №1058-IV, порушили положення статей 122, 242 КАС України.

Скаржниця вважає, що суд апеляційної інстанції застосував надмірно формалізований підхід до обчислення строку звернення до суду, оскільки безпідставно ототожнив дату виникнення спірних правовідносин із датою виникнення у позивачки права на судовий захист, не дослідивши належним чином характер спірних правовідносин та триваючий характер порушення прав скаржниці.

На переконання скаржниці, перебіг строку звернення до адміністративного суду має обчислюватися виключно з 01 квітня 2025 року, тобто з дати, коли Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийнято розпорядження про призначення пенсії на виконання попереднього судового рішення, і коли скаржниця отримала першу виплату (22 квітня 2025 року) та об`єктивну можливість дізнатися про порушення свого права на індексацію. До моменту фактичного призначення пенсії 01 квітня 2025 року пенсія за попередній період ретроспективно не обчислювалася і не виплачувалася, а отже, юридичний факт порушення та сам об`єкт оскарження були відсутні, що унеможливлювало більш раннє звернення до суду. Таким чином, адміністративний позов від 31 липня 2025 року було подано в межах передбаченого законом шестимісячного строку.

За таких обставин залишення позовних вимог без розгляду за період з 01 березня 2024 року до 30 січня 2025 року включно призводить до системного обмеження доступу до правосуддя, порушує статтю 55 Конституції України та безпосередньо впливає на розрахункову базу обчислення пенсії в цілому.

Обґрунтовуючи свої мотиви, скаржниця також вказує на те, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення без урахування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах: 

- постанова Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, у якій зазначено, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

- постанова Верховного Суду від 14 квітня 2026 року у справі №200/5167/25, у якій зазначено, що до дати видачі розпорядження пенсійним органом дії щодо обчислення пенсії фактично не здійснювалися, тому об`єкт оскарження був відсутній. Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа отримала об`єктивну можливість дізнатися про застосування неправомірного підходу до обчислення (зокрема, з дати ознайомлення з документом/розпорядженням), а надмірний процесуальний формалізм при обчисленні строків у пенсійних спорах є недопустимим.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить Верховний Суд скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, враховуючи доводи скаржниці, зазначені в обґрунтування необхідності прийняття скарги до розгляду касаційним судом, а також положення статті 129 Конституції України, якою забезпечено право на касаційне оскарження судового рішення, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року, з метою з`ясування правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статті 55 Конституції України, статті 42 Закону №1058-IV, перевірки дотримання положень статей 122, 242 КАС України та перевірки необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, від 14 квітня 2026 року у справі №200/5167/25.

Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваної постанови у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2026 року у справі №420/25919/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Витребувати з Одеського окружного адміністративного суду справу №420/25919/25.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.

4. Встановити для учасників справи десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 145 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.

6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Бевзенко

В.М. Шарапа