Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року Справа№200/1130/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), відповідно до якої просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 932510153992 від 16.12.2025 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня, що настає за днем смерті годувальника, тобто з 16.04.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що у зв`язку із набранням законної сили рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2025 року у справі № 367/349/25, яке набрало законної сили 22.10.2025 року, встановлено факт спільного проживання позивачки ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1984 по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , і перебування її на його утриманні з 30.09.2008 по день його смерті.
Після набрання законної сили вказаним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2025 позивачка ОСОБА_3 09.12.2025 знову звернулась до відповідного управління Пенсійного фонду в Київській області з заявою про перерахунок пенсії, а саме про перехід на пенсію по втраті годувальника, до якої додала всі необхідні документи та рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2025 з відміткою про набрання законної сили.
Проте рішенням № 932510153992 від 16.12.2025 року Головного управління ПФУ в Донецькій області ОСОБА_3 відмовлено в перерахунку пенсії, а саме про перехід на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону № 1058 згідно заяви від 09.12.2025 року № 9810.
Враховуючи, що члени сім`ї померлого годувальника, які самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на думку позивачки, вона має право на перехід на пенсію по втраті годувальника чоловіка ОСОБА_2 , оскільки визначальною обставиною для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника є доведення факту перебування на його утриманні.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії та відкрито провадження у справі № 200/1130/26. Призначено дану справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються, серед іншого, документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. 
При цьому, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про шлюб. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
За доводами відповідача, оскільки позивачкою не надано документів, які підтверджують родинні стосунки, то відповідачем правомірно прийнято рішення від 16.12.2025 № 50564/03-16.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області (дислокація — м. Ірпінь) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 02.10.2008 року. 
Вперше позивачка звернулась з заявою від 01.08.2024 № 4364 про перерахунок пенсії- перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Заяву про перерахунок пенсії розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та у зв`язку з відсутністю документа, який засвідчує родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником, прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 08.08.2024 року. 
09.12.2025 року позивачка звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою № 9810 про перехід на інший вид пенсії. 
Вказану заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
До заяви ОСОБА_1 надані наступні документи: паспорт та ідентифікаційний номер, свідоцтво про смерть, ідентифікаційний номер та пенсійне посвідчення ОСОБА_2 ; рішення суду від 22.09.2025 року у справі 2/381/734/25. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 помер ОСОБА_2 , про що 16.04.2024 Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) склав відповідний актовий запис № 232. 
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2025 по справі 367/349/25 встановлено факт спільного проживання позивачки разом з ОСОБА_2 з 1984 року по день його смерті, по ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт перебування позивачки на його утриманні з 30.09.2008 по 15.04.2024 року. 
За результатом розгляду наданих до заяви від 09.12.2025 року документів, відповідачем прийнято рішення від 16.12.2025 № 50564/03-16 відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, а саме, у переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно статті 36 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки з ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб або витяг з ДРАЦСГ).
Не погодившись із рішенням від 16.12.2025 № 50564/03-16 (реєстраційний номер № 932510153992), а також, вважаючи, що відповідачем допущено протиправні дії щодо відмови у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд дійшов таких висновків.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон № 1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина 1 статті 10 Закону - № 1058-IV). 
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
За приписами частини 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. 
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, зокрема, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. 
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (абзац 2 частини 1 статті 36 Закону № 1058-IV). 
За змістом частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (пункт 1 частина 2 статті 36 № 1058-IV).
Відповідно до частини 3 статті 36 Закону № 1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. 
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що позивачка претендує на отримання пенсії по втраті годувальника, як дружина померлого, відповідно до статті 36 Закону № 1058-IV.
Відповідно до пункту 2.3 Поряду подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року (надалі також - Порядок № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. 
Також надаються, зокрема, документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником. 
За приписами п. 2.11 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. 
Згідно з п. 2.16 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.
У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачці у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 1058-IV.
Суд враховує, що підставою для відмови в переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно статті 36 Закону № 1058 відповідач у спірному рішенні посилався на відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки з ОСОБА_2 (свідоцтво про шлюб або витяг з ДРАЦСГ).
Згідно з частинами першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Статтею 27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 (справа № 461/3169/17; пункти 42, 43) на підставі аналізу норм Закону № 1058-IV та норм Сімейного кодексу України дійшов таких висновків:
«У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю «подружжя», позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.
У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану».
Таким чином, у розумінні статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
З урахуванням наведеного висновку, Верховний Суд у постанові від 24.02.2025 року у справі № 240/12904/23 зазначив, що у розумінні статті 30 Закону № 2262-XIІ та статті 36 Закону №1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10.03.2015 (справа №21-615а14) та Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 (справа № 804/1501/18).
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, висновки щодо застосування норм права викладені у зазначених вище постановах Верховного Суду є обов`язковими для врахування судом першої інстанції у даній справі.
Суд вказує на безпідставність посилання позивачки на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2025 року по справі 367/349/25, яким встановлено факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_2 , оскільки сам по собі факт спільного проживання не створює підстав для набуття позивачкою статусу подружжя.
Як було вказано вище, жінка, яка на час смерті померлого годувальника перебувала на його утриманні та проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не є подружжям у розумінні закону, а тому не набуває права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Враховуючи викладене, оскільки у ході розгляду справи встановлено, що позивачка не перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 на дату його смерті, суд дійшов висновку, що рішенням від 16.12.2026 року № 50564/03-16 (реєстраційний номер № 932510153992) відповідач правомірно відмовив позивачці у переведені з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону №2262-ХІІ.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.
З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Повне рішення складене 30 квітня 2026 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч