ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/3713/25 пров. № А/857/20286/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В., 
суддів Гуляка В.В., Кушнір В.О.,
за участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року (судді Братичак У.В., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 15 год. 45 хв. в м. Львів повний текст рішення складено 05.03.2026) у справі №380/3713/25 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, Дрогобицької міської ради Львівської області треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Міністерство фінансів України про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області, Дрогобицької міської ради Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області, Міністерство фінансів України в якій просить стягнути з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до державного бюджету України заборгованість за бюджетними позичками в розмірі 68641521,47 грн., стягнути з Дрогобицької міської ради Львівської області до державного бюджету України заборгованість, як гаранта за несвоєчасну сплату КП «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради простроченої заборгованості перед державним бюджетом України за бюджетними позичками в розмірі 57423,96 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області прострочену заборгованість за бюджетними позичками у гривневій сумі, що еквівалентна 1105085,80 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день виконання судового рішення та нараховану станом на 31.08.2025 пеню на прострочену заборгованість у сумі 25678774 грн 80 коп. Стягнуто з Дрогобицької міської ради Львівської області до державного бюджету України заборгованість, як гаранта за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради простроченої заборгованості перед державним бюджетом України за бюджетними позичками, в розмірі 57423 грн 96 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Комунальне підприємство «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить в частині стягнення з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області простроченої заборгованості за бюджетними позичками у гривневій сумі, що еквівалентна 1105085,80 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на день виконання судового рішення та нарахованої станом на 31.08.2025 пені на прострочену заборгованість у сумі 25678774 грн. 80 коп. - скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до державного бюджету України заборгованості за бюджетними позичками в розмірі 68641521,47 грн., в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 залишити без змін. Вказує, що суд не встановив правову природу коштів, отриманих підприємством за Договором про субкредитування, а тому помилково стягнув заборгованість за «бюджетними позичками», суд вийшов за межі позовних вимог - змінив та збільшив розмір вимоги, також суд стягнув заборгованість станом на 15.10.2025 за відсутності нового подання органу Державної казначейської служби, суд протиправно стягнув пеню, яка нарахована за час карантину та воєнного стану.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Також відзив на апеляційну скаргу подало Міністерство фінансів України, яке просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області на вимогу суду подано клопотання про долучення доказів, а саме копій подань за 2025 рік скерованих Головним управлінням ДПС у Львівській області на стягнення з «Дрогобичводоканал» та Дрогобицької міської ради заборгованості перед державним бюджетом України, які судом долучені до справи.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області Бердар С.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області до державного бюджету України заборгованості за бюджетними позичками в розмірі 68641521,47 грн., в іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 залишити без змін.
Представники позивача Нестерович Б.В., третіх осіб ОСОБА_1 та в режимі відеоконференції Іщенко Р.А. проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що в рамках співробітництва України з міжнародними фінансовими організаціями, 26.05.2008 між Україною та Міжнародним банком реконструкції і розвитку укладено угоду про позику № 48690-UA. 
Відповідно до положень “Виконання проекту” Розділу 3.01 Угоди про позику позичальник передає на умовах субкредиту частину коштів позики комунальним підприємствам на підставі угод про субкредитування, які повинні укладатись між позичальником, через Мінфін і Мінжитлокомунгосп, і Комунальними підприємствами на умовах затверджених банком.
В рамках спільного зі Світовим банком проекту “Розвиток міської інфраструктури” підписано договір про субкредитування від 29.12.2009 № 28010-02/146 між Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та КП «Дрогобичводоканал» (відповідач-апелянт).
Відповідно до умов договору Міністерство Фінансів України зобов`язується надати Комунальному підприємству “Дрогобичводоканал” кошти Позики Міжнародного банку реконструкцій та розвитку у сумі 3131207,53 (три мільйони сто тридцять одна тисяча двісті сім доларів п`ятдесят три центи) доларів США, а позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі відповідно до даного договору.
Дрогобицька міська рада Львівської області, згідно Гарантії Дрогобицької міської ради № 3-30/543 від 27.01.2010, виступає гарантом виконання КП “Дрогобичводоканал” зобов`язань перед державним бюджетом згідно договору про субкредитування від 29.12.2009 № 28010-02/146.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 статті 2 Гарантії № 3-30/543 Гарант безвідклично та безумовно гарантує перед Позикодавцем (Україною) у разі невиконання Субпозичальником Гарантованого зобов`язання сплатити Позикодавцю (Україні) відповідну суму невиконаного Гарантованого зобов`язання протягом двадцяти банківських днів з дати отримання Гарантом першої письмової вимоги від Мінфіну про сплату за цією Гарантією, підписаної повноважною особою Мінфіну та скріпленої печаткою Мінфіну.
До письмової вимоги про сплату за цією Гарантією повинні додаватися такі документи: - завірена Мінфіном копія вимоги, направленої Субпозичальнику щодо виконання Гарантованого зобов`язання; - детальний розрахунок суми пред`явленої вимоги; - реквізити рахунків, на які мають бути перераховані кошти.
Таку вимогу Міністерством фінансів України було надіслано Гаранту (відповідачу 2) листом від 25.10.2013 за № 31-12230-05-21/31210.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 1.380.2019.003656 стягнуто з Комунального підприємства “Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради Львівської області до Державного бюджету України кошти за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками в сумі 16344626,97 грн.
У зв`язку із подальшим неналежним виконанням КП “Дрогобичводоканал” зобов`язань щодо повернення коштів за договором від 29.12.2009 № 28010-02/146, Головне управлінням Державної казначейської служби у Львівській області надіслало контролюючому органу подання для ведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом за договором субкредитування від 29.12.2009 № 28010-02/146, яка виникла станом на 01.12.2024.
Згідно з Поданням №1 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за основною сумою боргу (код 03511630) по Договору про субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009 становить 28 556 809,04 грн.
Згідно з Поданням № 2 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за відсотками (код 24110200) по Договору про субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009 становить 15 417 465,29 грн.
Згідно з Поданням № 3 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за платою за надання гарантій (код 24110100) по Договору про субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 68 477,17 грн.
Згідно з Поданням №4 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” по пені на прострочену заборгованість (код 21081000) по Договору про субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 24 598 769,97 грн.
Також згідно з Поданням №5 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості Дрогобицької міської ради Львівської області, як Гаранта (Гарантія ДМР № 3-30/543 від 27.01.2010) по пені (код 21081000) за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” позики за Договором субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 57 423,96 грн. 
Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу від 08.10.2014 за № 815-25, яку вручено КП “Дрогобичводоканал”, яка є діючою станом на момент подання позову, податковий борг з моменту винесення даної вимоги не переривався.
Оскільки у добровільному порядку заборгованість відповідачами сплачена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом, адже загальна сума простроченої заборгованості КП “Дрогобичводоканал” перед Державним бюджетом України станом на 01.12.2024 становить 68641521,47 грн. та складається з основної суми боргу, плати за надання гарантії, пені та відсотків, а загальна сума простроченої заборгованості Дрогобицької міської ради Львівської області перед Державним бюджетом України, як Гаранта за Договором субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009 станом на 01.12.2024 становить 57423,96 грн та складається з пені за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” позики.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указана норма Конституції України означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
При цьому вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури й форми прийняття рішення або вчинення дії та повинен обирати лише визначені законом засоби.
Тобто діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, що забезпечує введення владних функцій у законні рамки.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Згідно з підпунктом 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі – ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу забезпечують стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) в порядку, визначеному цим Кодексом або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктами 59.1, 59.3 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до пунктів 95.1, 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що законодавець поширив процедуру погашення податкового боргу на порядок стягнення заборгованості за бюджетними кредитами, наділивши у такий спосіб правовідносини кредиту, що виникли між державою як кредитором та господарюючим суб`єктом як позичальником, ознаками публічно-правових. При цьому органами, що уповноважені здійснювати стягнення є контролюючі органи, які під час вжиття заходів, спрямованих на погашення відповідної заборгованості, діють на виконання своїх владних повноважень щодо погашення податкового боргу, визначених Податковим кодексом України.
Відтак, колегія суддів вважає, що контролюючий орган, отримавши подання органу державного казначейства щодо наявності непогашеної заборгованості суб`єкта господарювання перед державою за надану останньому позику, а також пені, нарахованої на таку заборгованість, вправі звертатися до суду з відповідним позовом про стягнення такої заборгованості без обмеження строками позовної давності.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №807/257/14 (адміністративне провадження №К/9901/4647/18).
Відповідно до частини 1 статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до частини третьої, дев`ятої статті 17 Бюджетного кодексу України (далі – БК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.
Правочин щодо надання державної (місцевої) гарантії оформляється в письмовій формі та має визначати: предмет гарантії; повні найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання і кредитора (у разі гарантування виконання зобов`язань за кредитним договором); обсяг кредиту (позики); обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; умови настання гарантійного випадку; строк дії гарантії.
Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії є укладення договору між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики (відповідним місцевим фінансовим органом) та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання: внести плату за надання державної (місцевої) гарантії; надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією; відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконанням гарантійних зобов`язань; сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені; надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.
Прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання податковими органами, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.
Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою, міською, селищною чи сільською територіальною громадою) не поширюється. 
Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 року № 174 (далі – Порядок №174).
Пунктом 2 Порядку №174 встановлено, що терміни у ньому вживаються у такому значенні: - боржник - суб`єкт господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку / фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички / фінансової допомоги, та не забезпечив своєчасне і повне виконання своїх зобов`язань за такою угодою; - бюджетна позичка/фінансова допомога - сума коштів, надана Мінфіном у 1993 - 1998 роках позичальнику на поворотній основі за рахунок коштів державного бюджету на умовах угоди про надання бюджетної позички / фінансової допомоги; - прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою / фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички / фінансової допомоги; - заборгованість за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - зобов`язання перед державою, що виникають у суб`єкта господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку / фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 174, облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані.
Кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок, відкритий у Державній казначейській службі.
Кошти в іноземній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на валютні рахунки, відкриті в АТ “Укрексімбанк” для зарахування коштів державного бюджету.
Державна казначейська служба надсилає Мінфіну не пізніше 11 години робочого дня, що настає після надходження коштів, виписку з окремого рахунка та/або повідомлення про надходження коштів в іноземній валюті.
Мінфін повідомляє Державній казначейській службі не пізніше 16 години робочого дня, що настає після надходження коштів, про черговість зарахування коштів до державного бюджету в розрізі кодів бюджетної класифікації.
Державна казначейська служба на підставі інформації, що подана Мінфіном, здійснює зарахування коштів до державного бюджету на рахунки, відкриті в Державній казначейській службі, в розрізі кодів бюджетної класифікації, боржників та угод.
Датою надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені є дата зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі, або на валютні рахунки, відкриті в обслуговуючих банках.
Перерахунок в іноземну валюту кредиту коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за кредитом, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.
Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією.
Перерахунок в іноземну валюту бюджетної позички/фінансової допомоги коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.
За правильність спрямування коштів (у рахунок погашення, обслуговування, сплати відсотків, пені тощо) та заповнення реквізитів відповідає платник.
Датою погашення простроченої заборгованості перед державою за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, нарахованих відсотків та нарахованої на суму простроченої заборгованості пені вважається дата зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.
В силу правового регулювання пункту 8 Порядку №174 Мінфін на підставі інформації банку-агента, яка подається відповідно до агентського договору між Кабінетом Міністрів України та банком-агентом, та інформації Державної казначейської служби, зазначеної в пункті 7 цього Порядку, серед іншого, подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
Відповідно до пунктів 9, 10 Порядку №174 державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. 
З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені.
Згідно пункту 11 Порядку № 174 нарахування пені починається з моменту виникнення простроченої заборгованості і припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання повинне бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором про надання кредиту, бюджетної позички/фінансової допомоги.
За змістом пунктів 12 і 13 Порядку № 174 пеня нараховується Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами. Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Отже, виходячи із вище наведених положень Порядку № 174, Міністерство фінансів нараховує пеню на прострочену заборгованість за кредитами і на підставі отриманої інформації від банку-агента та інформації від Державної казначейської служби про зарахування коштів подає Державній казначейській службі щомісяця та за підсумками року до 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформацію про зміну розміру існуючої заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені (станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом).
В свою чергу, Державна казначейська служба на підставі інформації, отриманої від Міністерства фінансів на підставі пунктів 4 і 8 Порядку № 174, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання Державного бюджету та інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені.
Згідно з пунктом 15 Порядку № 174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.
У відповідності до пунктом 14 Порядку взаємодії органів Державної казначейської служби України та органів Державної податкової служби України в процесі виконання державного та місцевих бюджетів за доходами та іншими надходженнями, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 18.07.2016 №621 (далі - Порядок № 621) щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, органи Казначейства надають у паперовому вигляді відповідним органам ДПС подання за формою згідно з додатком 1 до Порядку обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174, щодо: простроченої заборгованості перед державним бюджетом за бюджетними позичками, фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, на суму заборгованості з основного боргу, відсотків та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця у національній валюті з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом; простроченої заборгованості перед державним бюджетом за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, заборгованості з основного боргу, відсотків, плати за надання гарантій та пені, нарахованої на таку заборгованість, станом на 01 число поточного місяця або на дату оформлення подання, у разі надходження коштів до державного бюджету, у національній валюті та валюті кредиту з обов`язковим зазначенням кодів бюджетної класифікації, на які повинні зараховуватись суми простроченої заборгованості, за кожним її видом.
Органами Казначейства оформлюються подання на стягнення з боржників простроченої заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, облік якої здійснюють органи Казначейства, крім заборгованості, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом України щодо відмови у стягненні заборгованості.
Щодо заборгованості за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками та фінансовою допомогою, наданою на поворотній основі, яка обліковується як безнадійна, та/або за ліквідованими боржниками, або за боржниками, стосовно яких прийнято рішення вищими спеціалізованими судами, Верховним Судом щодо відмови у стягненні заборгованості, органи Казначейства щомісяця до кінця місяця, що настає за звітним, надсилають відповідним ГУ ДПС інформацію згідно з цим пунктом в електронній формі з використанням відповідного модуля системи електронної взаємодії органів виконавчої влади. Про вжиті заходи щодо стягнення простроченої заборгованості органи ДПС щокварталу та за підсумками року не пізніше 20 числа місяця, що настає за звітним періодом, інформують відповідні органи Казначейства з наданням копій документів (постанови, ухвали, рішення суду тощо).
Згідно з частиною 2 статті 50 БК України податкові органи є органами стягнення простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, територіальною громадою) за кредитами з бюджету.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що КП “Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради Львівської області (ЄДРПОУ 03348910) зареєстроване 22.02.2000, номер запису 1 414 120 0000 001246.
Як вже було зазначено судом вище, в рамках спільного зі Світовим банком проекту “Розвиток міської інфраструктури” підписано договір про субкредитування від 29.12.2009 №28010-02/146 між Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та КП “Дрогобичводоканал” (апелянт у справі).
Відповідно до пункту 2.1 Договору про субкредитування Субкредитор (Мінфін) рекредитує Субпозичальнику (КП “Дрогобичводоканал”) частину коштів позики (Субкредит) у сумі, що не перевищує 3 131 207,53 дол. США на платній, зворотній, строковій основі, а Субпозичальник зобов`язується використовувати надані кошти відповідно до умов цього Договору, Угоди про позику, виконувати інші зобов`язання, передбачені цим Договором, повернути отриману суму Субкредиту, сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, нараховані згідно з положеннями цього Договору.
Згідно пункту 5.1 Договору Субпозичальник погашає основну суму Субкредиту відповідно до графіка погашення, що міститься у додатку до цього Договору. У разі зміни графіка погашення позики, викладеного у Додатковій статті 3 Угоди про позику, відповідні зміни вносяться до графіка погашення Субкредиту, що оформляється додатковою угодою до цього Договору.
Субпозичальник сплачує Субкредитору відсотки на вибрану та непогашену суму Субкредиту за ставкою, що дорівнює 2.06 Угоди про позику у відповідному періоді нарахування відсотків. Про зміну відсоткової ставки Субкредитор інформує Субпозичальника у строки, необхідні для належного виконання останнім своїх зобов`язань за цим Договором, але в будь-якому разі не раніше отримання відповідної інформації від Банку (п.5.2 Договору про субкредитування).
Субпозичальник сплачує Субкредитору маржу в розмірі 0,01 % річних від вибраної та непогашеної суми Субкредиту (п. 5.3 Договору про субкредитування).
Відсотки, маржа нараховуються з розрахунку календарного фінансового року (360 днів) та на основі фактичної кількості днів у відповідному періоді нарахування відсотків, протягом яких основна сума Субкредиту залишалася вибраною та неповерненою (п.5.4 Договору про субкредитування).
Сплату відсотків та маржі Субпозичальник здійснює двічі на рік, а саме 15 квітня та 15 жовтня кожного року (п.5.5 Договору про субкредитування).
Суми грошових коштів, які сплачуються Субпозичальником Субкредитору відповідно до умов цього Договору та фактично надійшли, спрямовуються на погашення зобов`язань в такій черговості: погашення відсотків за користування коштами Субкредиту, сум комісій, маржі, неустойки, основної суми кредиту, інших належних до сплати сум (п.5.10 Договору про субкредитування).
Відповідно до п.п. 8.1.1 та 8.1.4 Договору про субкредитування, субпозичальник зобов`язаний належним чином виконувати свої зобов`язання за цим Договором та дотримуватись вимог Угоди про Позику.
Своєчасно здійснювати платежі в рахунок погашення боргу за основною сумою Субкредиту, відсотками, маржею та іншими платежами, передбаченими цим Договором, інформувати Субкредитора в триденний термін про зміни банківських установ, у яких знаходяться рахунки Субпозичальника в національній та іноземній валютах.
Графік погашення основної суми Субкредиту відображений у Додатку 1 до Договору про субкредитування.
Необхідно також зазначити, що п. 6.1 Договору субкредитування визначено, що засобом забезпечення виконання Субпозичальником своїх зобов`язань за цим договором є Гарантія Дрогобицької міської ради від 27.01.2010 № 3-30/543, надана Дрогобицькою міською радою Міністерству фінансів України.
Колегія суддів враховує, що у зв`язку із неналежним виконанням КП “Дрогобичводоканал” зобов`язань щодо повернення коштів за договором від 29.12.2009 №28010-02/146 рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.08.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі №1.380.2019.003656 стягнуто з Комунального підприємства “Дрогобичводоканал” Дрогобицької міської ради Львівської області до Державного бюджету України кошти за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками в сумі 16344626,97 грн.
Зокрема, судами у справі № 1.380.2019.003656 встановлено, що матеріали справи містять докази щодо отримання КП “Дрогобичводоканал” коштів Субкредиту. Матеріали справи також містять Додаткові угоди до Договору про субкредитування між Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та Комунальним підприємством “Дрогобичводоканал” м. Дрогобич від 29.12.2009 № 28010-02/146, а саме від 25.10.2011 № 28010-02/146-1, від 09.09.2015 № 28010-02/146-2, від 07.04.2016 № 38010-02/146-3.
У відповідності до Додаткових угод від 25.10.2011 № 28010-02/146-1, від 09.09.2015 № 28010-02/146-2, від 07.04.2016 № 38010-02/146-3, на період з 01.01.2015 до 31.12.2015, 01.01.2015 до 31.12.2016 зупинено дію пункту 14.2 Договору субкредитування, відповідно до якого зазначено, що за невиконання або неналежне виконання Субпозичальник своїх обов`язків із своєчасного повернення основної суми Субкредиту, сплати відсотків за користування ним та інших платежів за цим Договором Субпозичальник сплачує Субкредитору пеню з розрахунку 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який стягується пеня, від суми недоплати, розрахованої за кожний день прострочення платежу, в порядку, визначеному чинним законодавством України.
Отже, рішенням суду у справі № 1.380.2019.003656, що набрало законної сили, встановлено обставини щодо КП “Дрогобичводоканал” про надання йому та отримання ним коштів Субкредиту у сумі 3131207,53 дол. США.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначалося вище, згідно з пунктами 3, 12 Порядку № 174 облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахування на прострочену заборгованість за кредитами пені ведеться Мінфіном.
З аналізу норм Порядку № 174 вбачається, що подання територіальних органів Державної казначейської служби не є документами, які визначають чи підтверджують розмір заборгованості за основним боргом, відсотками, маржею та пенею, а лише передають визначену Мінфіном інформацію щодо наявності у боржника простроченої заборгованості за кредитом, що надає право органам державної податкової служби виконати обов`язок, встановлений статтею 17 Бюджетного кодексу України та нормами Податкового кодексу України, щодо стягнення такої заборгованості.
Тому, підтвердженням розміру заборгованості відповідачів за Договором є виключно інформація Мінфіну, яка міститься, зокрема, у сформованих Мінфіном детальних розрахунках такої заборгованості та нарахованої пені.
Водночас, копії розрахунків сум до сплати станом за період з 16.10.2018 до 15.04.2025 та інформаційної довідки про стан простроченої заборгованості КП “Дрогобичводоканал” перед державним бюджетом станом на 01.07.2025 долучені Міністерством фінансів України до матеріалів справи, що спростовує доводи апелянта про те, що у справі відсутні документи, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також детальний розрахунок нарахування Мінфіном пені на прострочену заборгованість за Договором субкредитування.
При цьому, жодних заперечень щодо правильності таких розрахунків відповідач-апелянт не наводить.
Надані Мінфіном розрахунки включають в себе також інформацію про часткове погашення заборгованості за Договором, яке підтверджується також і платіжними дорученнями/інструкціями, наданими КП “Дрогобичводоканал”.
Водночас відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, вчинення відповідачем певних дій, а саме часткове погашення простроченої заборгованості, свідчить про визнання ним боргу та наявності заборгованості. Отже, діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема і часткове погашення заборгованості.
У зв`язку із неналежним виконанням КП “Дрогобичводоканал” зобов`язань щодо повернення коштів, Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області надіслало контролюючому органу подання для ведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення простроченої заборгованості перед державним бюджетом за договором субкредитування від 29.12.2009 № 28010-02/146, яка виникла станом на 01.12.2024.
Згідно з Поданням №1 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за основною сумою боргу (код 03511630) по Договору про субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009 становить 28 556 809,04 грн.
Згідно з Поданням № 2 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за відсотками (код 24110200) по Договору про субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009 становить 15 417 465,29 грн.
Згідно з Поданням № 3 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” за платою за надання гарантій (код 24110100) по Договору про субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 68 477,17 грн.
Згідно з Поданням №4 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості КП “Дрогобичводоканал” по пені на прострочену заборгованість (код 21081000) по Договору про субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 24 598 769,97 грн.
Також згідно з Поданням №5 від 30 грудня 2024 року розмір заборгованості Дрогобицької міської ради Львівської області, як Гаранта (Гарантія ДМР № 3-30/543 від 27.01.2010) по пені (код 21081000) за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” позики за Договором субкредитування № 28010-02/146 від 29.12.2009 становить 57 423,96 грн.
Доводи апелянта про те, що позивач мав право стягувати з підприємства заборгованість за кредитом у більшому розмірі лише за наявності відповідного подання органу Державної казначейської служби, а за таких обставин суд не вправі стягувати з підприємства заборгованість за Договором про субкредитування, яка утворилася на 15.10.2025, є безпідставними, оскільки подання Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області від 30.12.2024 №№ 1, 2, 3, 4, 5 про стан заборгованості за Договором є підставою для звернення податковим органом до суду та носять інформаційний та обліковий характер і містить надану органу казначейства Мінфіном, який відповідно до пунктів 3, 12 Порядку веде облік такої заборгованості та нарахування пені, інформацію про таку заборгованість та її обсяг.
Відповідно до статті 59 ПК України ГУ ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу від 08.10.2014 року № 815-25, яку вручено КП “Дрогобичводоканал”, доводи про її скасування апелянт не наводить.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заборгованість КП “Дрогобичводоканал” перед державою за кредитом (позикою), залученим державою підтверджується також наданими Міністерством фінансів України розрахунками заборгованості за Договором субкредитування, які надсилалися відповідачам листами №19040-10-10/9415 віл 03.04.2019, №19040-10-10/22919 від 12.09.2019, №19040-10-10/7709 від 11.03.2020, №19040-10-10/28170 від 14.09.2020, №19040-10-10/8253 від 16.03.2021, №19040-10-10/29225 від 23.09.2021, №19040-10-10/6816 від 29.03.2022, №19040-10-10/22341 від 30.09.2022, №19040-10-10/7926 від 23.03.2023, №19040-10-10/26660 від 02.10.2023, №19040-10-10/12045 від 11.04.2024, №19040-10-10/28735 від 04.10.2024, №19040-10-10/9305 від 31.03.2025, №19040-10-10/26787 від 19.09.2025, а також інформаційною довідкою від 03.07.2025. Заборгованість Дрогобицької міської ради Львівської області перед державою по пені (код 21081000) за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” позики за Договором субкредитування додатково підтверджується розрахунком пені за невиконання зобов`язань за кредитом, який Міністерством фінансів України надсилався відповідачеві 2 листом №31-12230-05-21/27655 від 20.09.2013.
Окрім цього, відповідно до пунктів 2.1, 2.2 статті 2 Гарантії № 3-30/543 Гарант безвідклично та безумовно гарантує перед Позикодавцем (Україною) у разі невиконання Субпозичальником Гарантованого зобов`язання сплатити Позикодавцю (Україні) відповідну суму невиконаного Гарантованого зобов`язання протягом двадцяти банківських днів з дати отримання Гарантом першої письмової вимоги від Мінфіну про сплату за цією Гарантією, підписаної повноважною особою Мінфіну та скріпленої печаткою Мінфіну.
До письмової вимоги про сплату за цією Гарантією повинні додаватися такі документи: - завірена Мінфіном копія вимоги, направленої Субпозичальнику щодо виконання Гарантованого зобов`язання; - детальний розрахунок суми пред`явленої вимоги; - реквізити рахунків, на які мають бути перераховані кошти.
Судом встановлено, що таку вимогу Міністерством фінансів України було надіслано Гаранту (Дрогобицькій міській раді Львівської області) ще листом від 25.10.2013 № 31-12230-05-21/31210. Наведене спростовує доводи відповідача 2 про не направлення Мінфіном письмової вимоги чи повідомлення Гранту про наявність заборгованості.
У постанові від 22.10.2019 у справі № 826/8966/14 Верховний Суд підкреслив, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за бюджетною позичкою, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Суд констатує, що матеріали справи містять належні та допустимі докази надання та отримання бюджетної позички, які підтверджують наявність у КП “Дрогобичводоканал” простроченої заборгованості та встановлюють розмір такої заборгованості станом на 01.12.2024 у загальному розмірі 68 641 521,47 грн, яка складається з основної суми боргу, плати за надання гарантії, пені та відсотків, що спростовує доводи апелянта про помилкове стягнення заборгованості за бюджетними позичками, адже як правильно звернуло увагу у відзиві на апеляційну скаргу Міністерство фінансів України, правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків., що зокрема зазначає Верховний Суд у постанові від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21, а саме: « 7.8. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їхніх дій, так і певних правових наслідків». Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 915/1302/19. Отже, зміна назви договору або використання іншої термінології в рішенні не змінює його справжньої правової природи. 
З урахуванням наведених доказів колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі правильно керувався умовами Договору про субкредитування від 29.12.2009 № 28010-02/146, укладеного між Міністерством фінансів України, Міністерством з питань житлово-комунального господарства України та КП «Дрогобичводоканал». 
Крім цього, також підтверджується заборгованість Дрогобицької міської ради Львівської області перед Державним бюджетом України, як Гаранта за Договором субкредитування №28010-02/146 від 29.12.2009, яка станом на 01.12.2024 становить 57 423,96 грн та складається з пені за несвоєчасну сплату КП “Дрогобичводоканал” позики.
Суд також бере до уваги, що в матеріалах справи містяться докази часткового погашення КП “Дрогобичводоканал” основного боргу за Договором субкредитування за час розгляду даної справи та станом на 15.10.2025, який мав прострочену заборгованість перед бюджетом у розмірі 1 225 516,8 дол. США та повинен був сплатити нараховану станом на 31.08.2025 пеню у сумі 25 678 774,8 гривень, що підтверджується розрахунком розрахунком суми до сплати за період з 16.04.2025 по 15.10.2025, який надсилався відповідачам листом №19040-10-10/26787 від 19.09.2025. Також суд враховує, що згідно з платіжною інструкцією №2 від 17.10.2025 відповідачем 1 сплачено 5014241,03 грн основної суми боргу за Договором субкредитування, що еквівалентно 120 431 дол.США за офіційним курсом НБУ (41,6358 грн) на 17.10.2025. Відтак, розмір несплаченої відповідачем 1 основної суми боргу за Договором субкредитування на дату прийняття цього рішення становить 1 105 085,80 дол. США (1 225 516,8 дол.США - 120 431 дол.США). Окрім цього, залишається також непогашеною пеня, нарахована станом на 31.08.2025 на прострочену заборгованість у сумі 25678774 грн 80 коп.
Разом з тим, з урахуванням проаналізованих вище норм матеріального закону, суд вважає, що подання органу Державної казначейської служби, внесені до органу доходів і зборів в порядку та у спосіб, встановленому чинним законодавством, є достатньою та належною підставою для стягнення з відповідача простроченої заборгованості перед державним бюджетом за бюджетними позичками.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що учасник судового процесу - суб`єкт владних повноважень повинен доводити правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності виключно в адміністративних справах про їх оскарження. Водночас, інший учасник судового процесу не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги чи заперечення. Тобто обов`язок доказування в адміністративному процесі не покладено виключно на суб`єкта владних повноважень, а також на інших учасників в залежності від їх вимог та заперечень.
У даному випадку обов`язок доказування відсутності простроченої заборгованості за бюджетними позичками в сумі, яка обліковується за даними органу Державної казначейської служби, покладається на відповідача, в той час як позивач зобов`язаний підтвердити належними та допустимими доказами обставини, які стали підставою для звернення до суду з позовом щодо її стягнення.
Визначаючись щодо способу захисту порушених прав, суд звертає увагу, що пунктом 4 Порядку № 174 передбачено, що кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок, відкритий у Державній казначейській службі.
Датою надходження коштів до державного бюджету в рахунок погашення заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені є дата зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі, або на валютні рахунки, відкриті в обслуговуючих банках.
Перерахунок в іноземну валюту кредиту коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за кредитом, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на окремий рахунок, відкритий в Державній казначейській службі.
Згідно з пунктом 5.6 Договору погашення, обслуговування Субкредиту та сплата будь-яких платежів за цим Договором здійснюється шляхом перерахування Субпозичальником гривневого еквіваленту відповідної суми у валюті Позики (за офіційним курсом НБУ на день перерахування коштів) на вказаний Субкредитором рахунок.
Частиною 2 статті 533 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Свою позицію щодо застосування частини 2 статті 533 ЦК України висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №500/5194/16, зокрема зазначила, що: «Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення», тому колегія суддів вважає доводи апелянта про вихід за межі заявлені позовною заявою безпідставними, які спростовуються вищенаведеними обставинами справи та поданими сторонами доказами.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Верховний Суд у справі №826/8966/14 (адміністративне провадження №К/9901/8539/18) та перевіривши правильність застосування судами норм Порядку № 174 та Податкового кодексу України в частині функцій контролюючого органу щодо стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою за кредитами (позиками), залученими державою, у постанові від 22.10.2019 та у постанові від 11.04.2022 у справі № 380/6944/20 за схожих обставин справи, наголошував, що за змістом положень статті 9 КАС України у цій категорії спорів суд, повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів. 
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та статті 9 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що прострочена сума заборгованості за бюджетними позичками підлягає стягненню з КП “Дрогобичводоканал” у гривневій сумі, що еквівалентна 1105085,80 дол. США за офіційним курсом Національного банку України саме на день виконання судового рішення, а тому судом першої інстанції правильно заявлені позовні вимоги задоволені часткового, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апелянта про стягнення пені за час карантину та воєнного стану, оскільки починаючи з 24.02.2022, пеня на прострочену заборгованість за Договором, яка утворилася після 23.02.2022, Мінфіном не нараховується, у доданих до пояснень Мінфіну копіях розрахунків та інформаційній довідці, які містяться в матеріалах справи та враховані судом при ухваленні оскаржуваного рішення, зазначена інформація щодо пені, яка нарахована на прострочену заборгованість за Договором, що утворилася станом на 23.02.2022. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Інші доводи апеляційної скарги стосовно суті спору зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд. Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у названій вище частині не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради Львівської області - залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі №380/3713/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

В.О. Кушнір

Повний текст постанови складено і підписано 22.06.2026.