Справа № 204/634/25
Провадження № 2/204/180/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст) 

15 квітня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
представника позивача Пилипенка С.В.
представника відповідача       ШестіріковаА.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»(місце розташування за адресою: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, оф. 94/1), в інтересах якого діє представник Пилипенко Сергій Валентинович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), треті особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (адреса місця знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ОСОБА_4 (адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ) про визнання права іпотекодержателя,-
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ТОВ«Кей-Колект» права іпотекодержателя за договором іпотеки №11170774000/1 від 15.06.2007, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженоювідповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 11.06.2012, стосовно нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власниками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В обґрунтуваннях позовних вимог зазначив, що 15.06.2007 між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1117077400 0відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 90000,00 доларів США строком до 14.09.2026 зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних. Цільове призначення кредиту – придбання нерухомості .В забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами між банком та відповідачем, 15.06.2007 був укладений договір іпотеки №11170774000/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровськогоміського нотаріального округу Кохан Г.Л., зареєстрований в реєстрі під № 1503, відповідно до умов якого, останній передав в іпотеку банку придбане за кредитнікошти нерухоме майно – домоволодіння, загальною площею 164,6 кв.м., житловою57,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що в цей же день, у зв`язку з посвідченням договору іпотеки реєстровий №1503 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л. накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна на весь час його дії під реєстровим номером 1504. В зв`язку з систематичним порушенням ОСОБА_5 умов Кредитного договору, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його використання, 18.03.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі № 2-4348/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк"до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Зазначеним рішенням суд стягнув солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11170774000 від 15.06.2007в розмірі 845751,65 грн., а також судові витрати в розмірі 1950,00 грн.Для примусового виконання рішення суду видано виконавчі листи. 11.06.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договірфакторингу №4 відповідно до умов якого, ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу новогокредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які булиборжниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема і за договором про надання споживчогокредиту № 11170774000 від 15.06.2007. Крім того, між ТОВ «Кей Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 2459-2460 від 11.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районногонотаріального округу Саєнко Е.В., відповідно до якого, право вимоги за договором іпотеки від 15.06.2007, реєстровий № 1503 перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей Колект». Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2013 посправі №201/10003/13-ц замінено сторону виконавчого провадження при виконаннівиконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська напідставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2010 про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №11170774000 з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект». З моменту набрання законної сили судовим рішенням від 18.03.2010 по справі №2-4348/2009 відповідачами зобов`язання зі сплати заборгованості не виконувалось. 24.05.2017 на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіной О.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис №20566600 про припинення іпотеки за реєстраційним номером 5144844. Згідно довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 № 202/4897/17/26734/2024 в провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебувала справа № 202/4897/17, предметом розгляду якої, було питання надання дозволу на проведення обшуку. При цьому АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» не були сторонами даної справи, а питання стосовно нерухомого майна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 не вирішувались. 25.05.2017 ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу серіята номер 207 та 209, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міськогонотаріального округу МіхеєвоюТ.М. відчужив домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .В свою чергу, ОСОБА_10 на підставі договору дарування серіята номер: 1571 від 06.09.2017, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровськогоміського нотаріального округу Фаст Л.Д. подарувала належну їй частку вдомоволодінні ОСОБА_9 .В в подальшому, ОСОБА_11 на підставі договорів купівлі-продажу серіята номер: 1203, 1207 від 10.10.2017, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровськогоміського нотаріального округу Гуфман Я.С. відчужила домоволодіння ОСОБА_1 , який 11.05.2018 на підставі договору дарування, серія таномер 379, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гуфман Я.С. подарував частку домоволодіння ОСОБА_2 . Таким чином, на сьогоднішній день домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності увідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначені вище обставини підтверджуються інформацією з Державного реєструречових прав на нерухоме майно, що міститься в інформаційній довідці №370458251від 19.03.202, а також встановлені судовими рішеннями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2010 по справі №2-4348/2009 та від 27.08.2013 по справі №201/10003/13-ц. Позивач вказує що, що основне зобов`язання забезпечене спірним майном є чинним, ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем спірного майна згідно Договору іпотеки, але через зміну власника іпотечного майна та відсутність запису про іпотеку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно не може реалізувати свої правомочності щодо іпотечного майна, належним та ефективним способом захисту прав кредитора-іпотекодержателя є звернення до суду саме з вимогою про визнання права іпотекодержателя, задоволення якої буде підставою для внесення до реєстру відомостей про іпотеку спірного, що належить новим його власникам.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13.02.2025 прийнято позовну заявув порядку загального позовного провадження (а.с.61).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17.02.2025 заяву представника позивача ОСОБА_12 про застосування заходів забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони на відчуження та вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме: домоволодіння, загальною площе 164,6 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке зареєстроване на праві спільної часткової власності по за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.63-64).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.85).
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02.06.2025 клопотання представника позивача адвоката Пилипенка С.В. про повернення до стадії підготовчого провадження задоволено. Повернуто на стадію підготовчого провадження у справі № 204/634/25 (а.с.104). 
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 02.06.2025 залучено до участі у справі законного представника відповідача ОСОБА_2 , його мати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 . Зобовязано представника позивача направити законному представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 копію ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами (а.с.105).
Представник відповідача адвокат Шестіріков А.В., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , інтереси якого представляє мати ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» 15.07.2025 надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на момент укладення третьою особою договору купівлі-продажу від 25.05.2017, а також в подальшому при відчуженні домоволодіння/частини домоволодіння на підставі договору дарування від 06.09.2017 та договору купівлі-продажу від 10.10.2027 були відсутні в реєстрі відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження. Таким чином, укладаючи договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, стосовно якого в Державному реєстрі відсутні будь-які застереження про іпотеку, не мала обґрунтованих сумнівів щодо існування прав чи обтяжень на це майно, тому третя особа та інші власники набули спірне нерухоме майно вільним віднезареєстрованих прав інших осіб та обтяжень внаслідок електронних торгів і є його добросовісним набувачем. Позивач не доводив недобросовісності набуття власниками спірного майна, хоча, виходячи з характеру цивільно-правового спору, саме позивач мав довести недобросовісність відповідача під час набуття у власність спірного майна як визначальну підставу для задоволення вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна. Крім того, просив застосувати строк позовної давності. На підставі чого, представник адвокат ШестіріковА.В. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача ОСОБА_12 надав суду відповідь на відзив через систему «Електронний суд» від 21.07.2025 в якому вказав, що у справі відсутня реалізація предмета іпотеки як завершена процедура звернення стягнення. Іпотекодержатель не одержав задоволення своїхвимог за рахунок реалізації предмета іпотеки, а тому не існує того юридичного підґрунтя, яке у справі № 922/2416/17 було пов`язане з припиненням іпотеки внаслідок реалізації предмета іпотеки. Також вказав, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру, зокрема на підставі судового рішення, не впливає на чинність іпотеки, а скасування такого судового рішення не відновлює іпотеку лише тому, що вона і не припинялася внаслідок відсутності певний час відомостей про неї у реєстрі. Отже, сам по собі факт відсутності запису у реєстрі не є тотожним припиненню іпотеки. Посилання відповідачів на добросовісність не змінює правової природиспірних відносин. Частина перша статті 23 Закону України «Про іпотеку» прямо встановлює, що іпотека зберігає силу для набувача навіть тоді, коли інформація про обтяження не була доведена до його відома. Крім того, стаття 17 цього Закону встановлює виключне коло підстав припинення іпотеки, і серед них відсутня така підстава, як добросовісність набувача іпотечного майна або набуття майна за відсутності відповідного запису в реєстрі. Тому в цій категорії спорів саме по собі посилання на добросовісність не усуває дії іпотеки та не виключає набуття новим власником статусу іпотекодавця. Тому, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
Представник позивача Пилипенко С.В.у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення аналогічно викладеним в позові та просив їх задовольнити.
Представник відповідача адвокат Шестіріков А.В, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву. 
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були неодноразово повідомленіу встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. 
Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що 15.06.2007 між АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого сталоПублічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» ОСОБА_13 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11170774000 відповідно до якого, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 90000,00 доларів США строком до 14.09.2026 зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних.Цільове призначення кредиту – придбання нерухомості (а.с.17).
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем, 15.06.2007 був укладений договір іпотеки №11170774000/1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровськогоміського нотаріального округу Кохан Г.Л., зареєстрований в реєстрі № 1503, відповідно до умов якого, останній передав в іпотеку банку придбане за кредитні кошти нерухоме майно – домоволодіння, загальною площею 164,6 кв.м., житловою57,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23-25). 
У зв`язку із посвідченням договору іпотеки №1503, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу КоханГ.Л. 15.06.2007 накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна на весь часйого дії під реєстровим номером 1504 (а.с.14 на зворотному аркіші).
18.03.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі № 2-4348/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. Зазначеним рішенням суд стягнув солідарно з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11170774000 від 15.06.2007в розмірі 845751,65 грн., а також судові витрати в розмірі 1950,00 грн (а.с.37-39).
11.06.2012 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №4, відповідно до умов якого, ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема і за договором про надання споживчого кредиту № 11170774000 від 15.06.2007 (а.с.26-30).
Крім того, між ТОВ «Кей Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 2459-2460 від 11.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районногонотаріального округу Саєнко Е.В., відповідно до якого, право вимоги за договороміпотеки від 15.06.2007, реєстровий № 1503 перейшло від ПАТ «УкрСиббанк`до ТОВ «Кей Колект» (а.с.32-34).
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.08.2013 по справі №201/10003/13-ц замінено сторону виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2010 про стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №11170774000 з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника товариство з обмеженоювідповідальністю «Кей Колект» (а.с.36-37).
Як вбачається із матеріалів справи, з моменту набрання законної сили судовим рішенням від 18.03.2010 по справі №2-4348/2009 відповідачами зобов`язання зі сплати заборгованості не виконувалось.
24.05.2017 на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіной О.В. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис№20566600 про припинення іпотеки за реєстраційним номером 5144844, підстава: супровідний лист, серія та номер: справа № 202/4897/17, виданий 22.05.2017, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська; рішення суду, серія та номер: справа № 202/4897/17, виданий 28.04.2017, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська (а.с.11).
Згідно довідки, виданої архіваріусом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2024 № 202/4897/17/26734/2024 вбачається, що в провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебувала справа № 202/4897/17, предметом розгляду якої, було питання надання дозволу на проведення обшуку. При цьому АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» не були сторонами даної справи, а питання стосовно нерухомогомайна - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 не вирішувались (а.с.40 на звороному аркуші).
25.05.2017 ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу серія та номер 207 та 209, посвідчені приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу МіхеєвоюТ.М. відчужив домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 9 на зворотному аркуші – 10).
В свою чергу, ОСОБА_10 на підставі договору дарування серія та номер: 1571 від 06.09.2017, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. подарувала належну їй частку в домоволодінні ОСОБА_9 (а.с.9 на зворотному аркуші). 
В подальшому, ОСОБА_11 на підставі договорів купівлі-продажу серія та номер: 1203, 1207 від 10.10.2017, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ГуфманЯ.С. відчужила домоволодіння ОСОБА_14 , який 11.05.2018 на підставі договору дарування, серія та номер 379, посвідчених приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ГуфманЯ.С. подарував частку домоволодіння ОСОБА_2 (а.с.8 на зворотному аркуші -9).
Таким чином, на сьогоднішній день домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у спільній частковій власності у відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .           Зазначені вище обставини підтверджуються інформацією з Державного реєструречових прав на нерухоме майно, що міститься в інформаційній довідці №370458251від 19.03.2024, а також встановлені судовими рішеннями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2010 по справі №2-4348/2009 та від 27.08.2013 по справі №201/10003/13-ц. 
Відповідно до статей 526, 629 ЦК України договірне зобов`язання повинновиконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням,проведеним належним чином.Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання (стаття 610 ЦКУкраїни).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договоромабо законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків (пункти 3, 4 частинипершої статті 611 ЦК України).
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієїглави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитногодоговору (частина друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається видзабезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається уволодінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право вразі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержатизадоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншимикредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека маєпохідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основногозобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотекиіпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунокпредмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких напередане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майновиникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогоюіпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державноїреєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпеченихіпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих увстановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотекунерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстрованіправа та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 ЗК «Проіпотеку»).
Отже, за наведених умов забезпечення виконання зобов`язання іпотекою гарантуєправо кредитора одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна,зокрема, в позасудовому порядку переважно перед іншими кредиторами цьогоборжника, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотекаприпиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку діїіпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуттяіпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечногодоговору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщоіпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельнаділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі(споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбаченихцим Законом.
Статтею 23 Закону визначено, що в разі переходу права власності (правагосподарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у томучислі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувачавідповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома недоведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло правовласності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несевсі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, щоіснували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно таРеєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиногореєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомогомайна № 370458251 від 19.03.2024 р. вбачається, що право власності на предметіпотеки перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с..8-16).
Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право назахист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайновогоабо майнового права та інтересу.
Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищаєправа, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державніта суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуваннінорми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосуваннявідповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису проприпинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішенняпро визнання права іпотекодержателя; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.    Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 червня 2021 року у справі№ 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) вказала, що якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом,то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню. Запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення (пункти 9.11, 9.12 постанови ВеликоїПалати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17(провадження № 12-44гс20)).
Якщо іпотека припинена у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, то подальше скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотеквиключено запис про обтяження, не впливає а ні на чинність договору купівлі-продажу, а ні на чинність іпотеки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/73/17(провадження № 12-67гс18) наведено висновок про те, що внесення нотаріусом до реєстру запису про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, але такий факт не створюється реєстраційною дією нотаріуса. Існування спірного запису в реєстрі про припинення іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права доводити обставини дійсності такої іпотеки в суді.
Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (постанова Великої ПалатиВерховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 48/340).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чиінтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чиінтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненимцими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі№ 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).
Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17(провадження № 61-17966св19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений закономабо договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи єспосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню».
Велика Палата Верховного Суду у пунктах 109-112 постанови від 15 вересня 2022.по справі № 910/12525/20 дійшла висновку, що вчинення державної реєстрації права власності на майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (стаття 37Закону «Про іпотеку») або шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону «Про іпотеку») можливе лише за заявою іпотекодержателя, тобто особи, за якою зареєстроване право іпотеки на цемайно. Якщо, право іпотеки на майно не зареєстроване, звернення стягнення на майно неможливе. 
В разі якщо в Державному реєстрі зареєстроване припинення права іпотеки, то повторна реєстрація права іпотеки на підставідоговору іпотеки без згоди власника майна є протиправною. За загальним правилом частини першої статті 317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання майном належать саме власнику. Укладаючи договір іпотеки, власник фактично надає згоду і на державну реєстрацію права іпотеки на підставі договору іпотеки, але така згода стосується саме первісної реєстрації, а не наступної реєстрації після реєстрації припинення іпотеки. Отже, за відсутності згоди власника майна на повторну державну реєстрацію права іпотеки її можна здійснити тільки на підставі судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року усправі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захистубуло б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис проіпотекодержателя.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що основне зобов`язання забезпечене спірним майном є чинним, ТОВ «Кей-Колект» є іпотекодержателем спірного майна згідно Договору іпотеки, але через зміну власника іпотечного майна та відсутність запису про іпотеку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно не може реалізувати свої правомочності щодо іпотечного майна, належним та ефективним способом захисту прав кредитора-іпотекодержателя є звернення до суду саме з вимогою про визнання права іпотекодержателя, задоволення якої буде підставою для внесення до реєстру відомостей про іпотеку спірного, що належить новим його власникам.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.
З конструкції ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України випливає, що дії особи, якіполягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміромзавдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи-стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №641/9904/16-ц (провадження № 61-22378св19).
Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторонаповинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог абозаперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільногопроцесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність абовідсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасниківсправи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними єдокази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимогичи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягаютьвстановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складупідстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістюдля визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормамиматеріального права.
Щодо тверджень про порушення прав відповідача в разі визнання праваіпотеки на спірне майно, суд зазначає наступне. 
Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свободмістить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першогоабзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питанняпозбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма,що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого,контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, якістосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном,повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.
Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягаєу тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіннямайном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенціївимагає дотримання відповідних положень національного законодавства тавідповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повиннозабезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства тавимогами захисту основоположних прав конкретної особи. 
У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16,зроблено висновок, що «втручання держави в право на мирне володіння своїммайном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом йоговитребування на користь держави загалом є предметом регулювання статті 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року. 
Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанніположеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, зурахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підставдля втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатнимдоговором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова ВеликоїПалати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), атакож надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такимиобставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майнадобросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станомособи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні намірищодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палата Верховного Суду від14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20)).Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14грудня 2022 року у справі №461/12525/15-ц (провадження №14-190цс20) тапідтримані 19 квітня 2023 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 569/9312/19,провадження № 61-3892св22(ЄДРСРУ № 110486282).
Наведені висновки Верховного Суду вказують на те, що витребування нерухомогомайна не становитиме порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод, оскільки відповідач, із власності якоговитребовується нерухоме майно, не позбавлений можливості відновити своє право,пред`явивши вимогу до продавця у якого він придбав цю нерухомість, провідшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України.
Таким чином, визнання права іпотеки на спірне майно не становитиме порушеннястатті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки попередні власники майна, які придбали майно у іпотекодавця не позбавлені можливості відновити своє право, пред`явивши вимогу до продавця про зниження ціни або розірвання договору купівлі- продажу на підставі статті 659 ЦКУкраїни, а в разі звернення стягнення на заставлене майно, отримати компенсацію своїх втрат від боржника за основним зобов`язанням відповідно до ст. 11 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку».
Також відповідач не є добросовісним набувачем спірного майна в розуміннічастини першої статті 388 ЦК України, оскільки набув спірне майно не завідплатним договором.
Щодо застосування строку позовної давності, суд зазанчає.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, умежах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправа або інтересу. Згідно ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовнадавність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушеннясвого права або про особу, яка його порушила. Спірне іпотечне майно вибуло з власності іпотекодавця – 24.05.2017 р.
Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 (зі змінами та доповненнями) та Постановою КМУ "Про встановленнякарантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метоюзапобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 09.12.2020 (зі змінами тадоповненнями) карантин встановлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на всійтериторії України.
Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій узв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, яким підчас карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст.257, 258 Кодексу, продовжуються настрок дії такого карантину.
Крім того, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами) в Україні воєнний стан діє з 24.02.2022 року потеперішній час.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін доПодаткового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм наперіод дії вонного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 19.
Зокрема, наразі пунктом 19 визначено, що у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Тлумачення зазначених норм свідчить про те, що запровадження на всійтериторії України карантину та воєнного стану є безумовною правовою підставою дляпродовження строків, визначених статтею 257 ЦК України. При цьому вирішуватипитання поважності пропуску такого строку не потрібно. Схожі правові висновкивикладено у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі №947/8885/21, від 25.09.2024 р. у справі № 206/2984/23, підстав для відступу від яких,Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 903/602/24 не знайшла(постанова від 02.07.2025 р.).
Таким чином, якщо вважати початком перебігу строку позовної давності дату внесення в реєстр прав запису про припинення іпотеки (24.05.2017), то сплив загального строку позовної давності припадає на 24.05.2020, тобто на час діїкарантину, тому заявлені позивачем вимоги перебувають у межах продовженої Законами № 540-ІХ, № 2120-IX позовної давності.
В той же час, жодним законом не передбачено обов`язок власника майна, або особи, яка має права на майно постійно перевіряти реєстр прав на наявність в ньому змін. Тому часом, з якого позивач дізнався про скасування іпотеки спірного майна та його подальше відчуження необхідно вважати дату отримання про це інформації з державного реєстру прав (19.04.2025), підтвердженням чого є інформаційна довідка №370458251 від 19.04.2024.
Щодо доводів відповідачів про добросовісність набувача та втручання у право мирного володіння майном. Посилання відповідачів на добросовісність не змінює правової природи спірних відносин.            Частина перша статті 23 Закону України «Про іпотеку» прямо встановлює, що іпотека зберігає силу для набувача навіть тоді, коли інформація про обтяження не була доведена до його відома. Крім того, стаття 17 цього Закону встановлює виключне коло підстав припинення іпотеки, і серед них відсутня така підстава, як добросовісність набувача іпотечного майна або набуття майна за відсутності відповідного запису в реєстрі.
Тому в цій категорії спорів саме по собі посилання на добросовісність не усуває дії іпотеки та не виключає набуття новим власником статусу іпотекодавця. Інше тлумачення фактично означало б судове доповнення статті 17 Закону України«Про іпотеку» новою, не передбаченою законом підставою припинення іпотеки, атакож створювало б можливість припинення іпотеки простим відчуженням майна беззгоди іпотекодержателя, що прямо суперечить статтям 9, 12, 17, 23 цього Закону.
До того ж порушення імперативних норм статей 9, 12 Закону України «Про іпотеку» при відчуженні предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя саме по собі виключає можливість підміни спеціального законодавчого регулювання посиланнями на добросовісність, оскільки абсолютна заборона, встановлена законом, не може бути нівельована лише з огляду на відсутність запису про обтяження у реєстрі.
Так само безпідставним є твердження про порушення статті 1 Першогопротоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Збереження за позивачем статусу іпотекодержателя та покладення на набувача обов`язків іпотекодавця не є свавільним втручанням у право власності, а є прямим наслідком законодавчої моделі іпотеки, яка передбачає перехід обтяження разом із переходом права власності на предмет іпотеки.
Конституційний Суд України у рішенні від 14.07.2020 № 8-р/2020 зазначив, що положення частин першої, другої статті 23 Закону України «Проіпотеку» не порушують розумного балансу між інтересами іпотекодержателя та набувача іпотечного майна, а факт необізнаності набувача про іпотеку сам по собі не припиняє іпотеки. Отже, саме закон, а не доводи про добросовісність, визначає правові наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до іншої особи.
Отже, додатковий аналіз мотивів ухвали Великої Палати Верховного Суду від18.02.2026 у справі № 922/1374/20 підтверджує правильність правової позиції ТОВ«Кей-Колект», викладеної у позові та відповіді на відзив.
Правовідносини, що розглядаються у цій справі, не є подібними до правовідносин у справі № 922/2416/17, оскільки у нашій справі не відбулося реалізації предмета іпотеки на аукціоні у процедурі банкрутства або в іншій процедурі звернення стягнення з метою задоволення вимог кредитора-іпотекодержателя.
За таких умов висновок, викладений у пункті 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а правова оцінка суду має ґрунтуватися на правильному застосуванні статей 9, 12, 17, 23 Закону України «Про іпотеку».
Жодна з передбачених статтею 17 підстав припинення іпотеки у цій справіне настала, а тому сама лише вказівка на добросовісність набувача не може бутипідставою для припинення іпотеки чи для відмови у захисті прав іпотекодержателя.
Аналізуючи зазначені вище обставини та докази, що їх підтверджують можна дійти висновку про наявність правових підстав для визнання за ТОВ «Кей-Колект» права іпотекодержателя на належне на праві власності відповідачам – ОСОБА_2 , ОСОБА_14 – домоволодіння, загальною площею164,6 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке виникло на підставі Договору іпотеки №11170774000/1 від15 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровськогоміського нотаріального округу Кохан Г.Л., реєстровий №1503, право вимоги заяким перейшло до ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимогиза іпотечними договорами №2459-2460 від 11 червня 2012, з огляду на те, що виключення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не впливає на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена Законом, іпотека є чинною незалежно від наявності таких відомостей у Державномуреєстрі іпотек та є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть утому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект до ОСОБА_15 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_16 , треті особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_4 про визнання за товариством права іпотекодержателя за договором іпотеки №11170774000/1 від 15.06.2007. 
Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3633 грн. 60 коп.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги були задоволені, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1816,80 грн з кожного.
Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК, ст. 13, 16,509, 514, 525-526, 546, 572, 575-576, 589-590, 1054, 1077-1086 ЦК Українист. 1, 3, 5, 7, 12, 23, 33, 38-41 Закону України «Проіпотеку» України, суд
УХВАЛИВ :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колектдо Трофимова Григорія Івановича, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , треті особи: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», ОСОБА_4 про визнання права іпотеко держателя - задовольнити.
Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ЄДРПОУ: 37825968, права іпотекодержателя за договором іпотеки №11170774000/1 від 15.06.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., зареєстрований в реєстрі за №1503, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_4 , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженоювідповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: №2459-2460 від 11.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Саєнко E.В., стосовно нерухомого майна, а саме домоволодіння, загальною площею 164,6 кв.м., житловою площею 57,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна1257610612101), власниками якого є ОСОБА_17 та ОСОБА_2 .
Стягнути з  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 та ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 судовий збір на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ЄДРПОУ: 37825968 по 1816,80 грн з кожного. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ЄДРПОУ: 37825968, (місце розташування за адресою: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, оф. 94/1);
Представник позивача - Пилипенко Сергій Валентинович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_1 );
Відповідач – ОСОБА_1 , р/народження невідомий, РНОКПП: НОМЕР_2 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 );
Відповідач -  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 );
Третя особа:  Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (адреса місця знаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12);
Третя особа:  ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , (адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 ).

Суддя:        С.В.Чудопалова