Справа № 724/715/26	
Провадження № 2-а/724/23/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.
за участі:
секретаря судового засідання: Копайгородського Д.Я. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хотин Чернівецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постановиу справі про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог
10.03.2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ватаманюк Володимир Васильович, звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 02 жовтня 2025 року серії ЕНА №5851764.
Позов мотивовано тим, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Тишкун Олександра Васильовича від 02.10.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і призначено штраф у розмірі 425 грн. З даною постановою позивач не згодний, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.
Позивач зазначає, що дійсно 02.10.2025 року він рухався автомобілем по автодорозі в с. Якушинці та близько 19:19 год. був зупинений працівниками поліції, які попросили пред`явити посвідчення водія та реєстраційний документи на транспортний засіб. На його вимогу пояснити, що саме слугувало підставою для перевірки документів та яке правопорушення він вчинив, працівники поліції не проінформували його. Згодом йому пояснили, що він перевищив встановлену швидкість руху, чим порушив вимоги п.12.4 ПДР. Позивач висловив незгоду з даним фактом та пояснив, що не перевищував швидкість, а тому не скоював адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, та попросив надати докази вчинення правопорушення, однак інспектор проігнорував його прохання та виніс оскаржувану постанову. Також інспектору було пред`явлено електронне посвідчення водія, електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а тому він також не вчинював адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Позивач вказує, що на його вимогу, інспектор не надав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів Tru Cam та будь – яких належних доказів того, що саме він вчинив порушення ПДР. З відеозапису з приладу Tru Cam, який було продемонстровано йому після винесення оскаржуваної постанови не вбачається, що його автомобіль рухався зі швидкістю 94 км/год в населеному пункті, оскільки не зафіксовано будь-яких дорожніх знаків, а саме 5.45 або знак 5.46, тому неможливо встановити чи він рухався у межах населеного пункту чи ні, не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля, у зв`язку з чим позивач вважає відеозапис та фотокопії не можуть бути належними доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що оскаржувана постанова на місці винесення йому не вручалась та отримана ним 03.03.2026 у відповідь на адвокатський запит з Кіцманського ВДВС у Чернівецькій області. Крім того, звернув увагу суду, що він з 2007 року проживає в с.Клішківці Дністровського району Чернівецької області, а не с.Шипинці Чернівецького району, як зазначено в оскаржуваній постанові, а тому просив поновити йому строк звернення до суду з даним позовом, оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити та стягнути судові витрати. 
Процесуальні дії суду. Аргументи учасників справи, подані заяви (клопотання).
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 квітня 2026 року позивачу ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з даним позовом та відкрито провадження у справі з призначенням справи до судового розгляду. Витребувано, за клопотанням представника позивача, з Кіцманського відділу ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Івано – Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - копію постанови серії ЕНА №5851764 від 02.10.2025 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 ; з Управління патрульної поліції у Вінницькій області -копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП щодо ОСОБА_1 (а.с.23-24).
09.04.2026 на адресу суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Грінченко Д.М. надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначає що розгляд справи відбувся відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА №5851764 від 02.10.2025 є обгрунтованою та законною та скасуванню не підлягає. У відзиві наголошує на тому, що сама лише наявність у водія документів на право керування та користування ТЗ, без фактичного їх пред`явлення уповноваженій посадовій особі у неналежний спосіб, не може вважатись виконанням законної вимоги поліцейського та не є підставою для звільнення особи від відповідальності (а.с.35-40).
Позивач ОСОБА_1 та його представник Ватаманюк В.В. в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити (а.с.62).
Представники відповідачів Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно в установленому законом порядку, що підтверджується довідками про доставлення судових повісток до їх електронного кабінету (а.с.52-53).
Фактичні обставини встановлені судом та застосовані норми права
Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 02 жовтня 2025 року поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Тишкун Олександром Васильовичем було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5851764, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн (а.с.59-60).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, 02.10.2025 року о 19:19 год. в с. Якушинці Вінницької області траса АДМ 30, 377 км, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «MERSEDES-BENZ SPRINTER», д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті позначеним дорожнім знаком 5.49, рухався зі швидкістю 73 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом TruCam ТС 000303, також водій не пред`явив посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,чим порушив п.2.4. «а» ПДР. 
Таким чином, позивачем було вчинено одразу декілька адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, та ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи виніс постанову серії ЕНА №5851764 від 02.10.2025 за адміністративне правопорушення, передбачене за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме за ч.1 ст.126 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 425 грн.
Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст.245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст.31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч.1 та 2 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження порушення позивачем п.12.4 ПДР відповідачем долучені до матеріалів справи фотографії та відеозапис, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20 серійний номер № ТС000303.
На фото з приладу TruCam LTI20/20 серійний номер № ТС000303 вбачається, що транспортний засіб «MERSEDES-BENZ SPRINTER», номерний знак НОМЕР_1 , 02.10.2025 о 18:10 год рухався зі швидкістю 73 км/год, місце: АД М30 377 км (а.с.34).
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем не долучено до відзиву сертифікату відповідності, експертного висновку, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу, що ставить під сумнів правомірність застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 серійний номер № ТС000303, а тому доводи позивача з цього приводу є обгрунтованими.
З огляду на наведене, дані з фотознімку та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ TruCam LTI20/20 № ТС000303, в розумінні положень ст.251 КУпАП, суд не може прийняти як належні та допустимі докази того, що позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год. 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення позивачем перевищення встановленого обмеження швидкості руху більше як на 20 км/год відповідачем суду не надано.
Водночас суд звертає увагу, що позивача притягнуто до відповідальності саме за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.
Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з послідуючими змінами та доповненнями, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. 
За приписами п.2.4 «а» ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР.
Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В силу положень ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч. 1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст.251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події.
Так, суд звертає увагу, що текст оскаржуваної постанови містить посилання, що велась безперервана відеофіксація 473398. Разом з тим, стороною відповідача не наданого відеозапису з боді-камери працівника поліції, тому встановити, чи пред`явив чи не пред`явив водій ОСОБА_1 для перевірки документи, зазначені в п.2.1 ПДР, неможливо.
Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.
Отже, матеріали справи не містять жодних доказів порушення позивачем вимог п. 2.4 «а» ПДР України.
Крім того, в матеріалах справи відсутня відеофіксація розгляду справи про адміністративне правопорушення, якою було б підтверджено дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, роз`яснення прав водію транспортного засобу, про що вказано позивачем в позові. 
Суд враховує посилання відповідача на положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапис №1026 від 18.12.2018, згідно із яким строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів складає 30 діб.
Разом з цим, суд зазначає, що наявність вказаного правила щодо знищення доказів, встановленого Наказом МВС України, не може звільняти відповідача від встановленого актами вищої юридичної сили обов`язку щодо доведення правомірності своїх рішень про притягнення до адміністративної відповідальності.
Знищивши можливі докази порушення позивачем вимог п.2.4 «а» ПДР України та дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач виконав вказані вимоги Інструкції № 1026, водночас, позбавив себе можливості доведення правомірності оскаржуваної постанови.
При цьому, такі дії відповідача у даному випадку не презюмують наявність доказів порушення позивачем вимог 2.4 «а» ПДР України та дотримання відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності станом на час складання оскаржуваної постанови, адже інші матеріали справи не свідчать про це.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.   
Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.
У постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17 суд дійшов висновку, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.
З огляду на викладене у сукупності, оскільки належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, викладених у фабулі оскаржуваної постанови та доказів щодо дотримання процедури притягнення до адміністративної відповідальності позивача, відповідач суду не надав, то суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА №5851764 від 02.10.2025 є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно платіжної інструкції від 10.03.2026 року позивачем сплачено судовий збір за подання позову до суду в розмірі 665,60 грн (а.с.1).
Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 665,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Керуючись ст.ст.243-245, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постановиу справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову серіїЕНА №5851764 від 02 жовтня 2025 року, винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Тишкун Олександром Васильовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень – скасувати та закриту справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду (21050, м.Вінниця, вул.Соборна,48) шляхом подання до суду апеляційної інстанції через Хотинський районний суд Чернівецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено 11.05.2026 року.

Суддя Т. М. Ковальчук