_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/3856/26
Провадження № 2-о/947/138/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2026 року

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Кондратенко Ю.Д. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу зазаявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини, - 

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, в порядку окремого провадження, надійшла заява адвоката Старосуд О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , як його представник, в якій просить встановити факт, що має для заявника юридичне значення, а саме факт, постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги обґрунтовує, тим що заявник ОСОБА_1 та члени його сім`ї ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_3 набули право спільної часткової власності на квартиру, загальною площею: 62.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
11 вересня 2010 року донька заявника ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 1985 року народження, та взявши прізвище чоловіка стала ОСОБА_3 . 16 травня 2013 року на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був розірваним.
ІНФОРМАЦІЯ_4 донька заявника ОСОБА_3 померла та на день смерті місце проживання померлої ОСОБА_3 офіційно було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, фактично померла донька заявника ОСОБА_3 проживала разом із заявником (батьком) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . 
06 січня 2026 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. отримано Лист №6/02-14 про необхідність звернення до суду в якому зазначено « що документів, що підтверджують факт Вашого постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, Заявником не надано. Таким чином, запропоновано надати один з вище перелічених документів, що підтверджує факт Вашого постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини або звернутися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання». 
Необхідність встановлення даного факту виникла в зв`язку зі спадковим майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , яке Заявник бажає прийняти як спадкоємець за законом. 
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподіллено судді Бескровного Я.В.
Ухвалою судді від 30.01.2025 року відкрито провадження у справі.
19.02.2026 року від заінтересованої особи Одеської міської ради через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой Інни Федорівни належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .
23.02.2026 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси клопотання задоволено та витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой Інни Федорівни належним чином завірену копію спадкової справи яка відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Адвокатом Заявника подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи а саме лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. № 14/02-14 від 17.03.2026 року в якому зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 не заводилась. 
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Старосуд О.А. заяву про встановлення факту, що має для ОСОБА_1 юридичне значення підтримав та просив її задовольнити. 
Представник заінтересованої особи – Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом відповідно до ст. 128 ЦПК України.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Положенням ст.315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Пленум Верховного Суду України у пункті 1 своєї постанови № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (по тесту постанова Пленуму ВСУ) визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню на наступних підставах.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї ОСОБА_4 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_3 набули право спільної часткової власності на квартиру, загальною площею: 62.8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. 
11 вересня 2010 року донька заявника ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 1985 року народження, та взявши прізвище чоловіка стала ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та копією паспорта.
16 травня 2013 року на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 був розірваним.
ІНФОРМАЦІЯ_4 донька заявника ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01 листопада 2021 року, актовий запис 14559.
На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) місце проживання померлої ОСОБА_3 офіційно було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , як вбачається з копії паспорта.
Однак, фактично померла донька заявника ОСОБА_3 проживала разом із заявником (батьком) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом КП ЖКС «Чорноморський» про проживання без реєстрації від 22 квітня 2025 року.
06 січня 2026 року Заявник від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. отримав Лист №6/02-14 про необхідність звернення до суду в якому зазначено «На ваше звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , яка на день смерті фактично проживала, як Ви повідомляєте, разом з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємицями якої є батьки, які прийняли спадщину, якщо протягом, встановленого строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Документів, що підтверджують факт Вашого постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, Вами не надано. Таким чином, пропоную Вам надати один з вище перелічених документів, що підтверджує факт Вашого постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини або звернутися до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання». 
Також, з листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Корой І.Ф. № 14/02-14 від 17.03.2026 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживала за адресою: АДРЕСА_1 не заводилась. 
Представник заявника вказує, що встановлення факту постійного проживання Заявника ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , необхідне з метою оформлення спадщини. 
Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
При цьому, згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та інший вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, вказавши, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.
Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.
Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).
Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.
Відповідно до ч.1-3 статті 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , знайшов своє підтвердження у досліджених письмових доказах.
Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки.
Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для реалізації права на спадщину, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст. 12-13, 264-268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з дочкою ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя            Я. В. Бескровний