Справа № 478/829/26 Провадження № 1-кп/478/70/2026 	

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Казанка кримінальне провадження №62026150010004018 від 27.05.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, українця, одруженого, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді пожежного - 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України, обіймаючи посаду пожежного – 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, на порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст. 1, 3 розділу XVI «Преміювання» наказу №260 МОУ від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи на виконання завдань об`єднаної єдиним умислом за попередньою мовою групи осіб, але не будучи її учасником, виконуючи роль пособника протиправної діяльності вказаної групи у складу: заступника командира – начальника штабу, т.в.о командира пожежного взводу та пожежного 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій та загальний злочинний умисел, спрямований на зловживання службовим становищем зазначеними особами з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді безпідставно нарахованого додаткового виду грошового забезпечення, отримав на підставі виданих наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04.04.2025 № 395-ОД «Про виплату додаткової винагороди за березень 2025 року», від 04.05.2025 №498-ОД «Про виплату додаткової винагороди за квітень 2025 року», від 04.06.2025 №664-ОД «Про виплату додаткової винагороди за травень 2025 року» додаткову грошову винагороду у сумі 100 000,00 грн, на яку в свою чергу підстав для отримання не мав, оскільки залучений у визначені наказами дні до виконання бойових завдань не був, безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів в межах визначених батальйонного та ротних районів оборони військової частини НОМЕР_1 (серед населених пунктів Херсонської області) не брав, на підставі яких здійснено нарахування та виплати за рахунок бюджетних коштів зазначеної додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях та здійсненні заходів за період з березня 2025 по травень 2025 року включно, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань) у складі діючих угрупувань військ (сил) оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, внаслідок чого незаконно одержав 23.04.2025, 23.05.2025, 21.06.2025, на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу – АДРЕСА_2 та інших місцях, додаткову винагороду у вигляді бюджетних коштів на загальну суму 254 838,77 гривень, чим спричинив істотну шкоду інтересам держави в особі військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 364 КК України – пособництво у зловживанні службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило істотну шкоду державним інтересам.
27 травня 2026 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно умов якої, сторони погоджуються, що:
- обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 364 КК України;
- обвинувачений щиро кається;
- активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення;
- викриває інших осіб у вчиненні інкримінаваних ними корупційних та інших кримінальних правопорушень, а саме:
- заступника командира – начальника штабу, т.в.о. командира пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , досудове розслідування відносно яких здійснюється в окремих кримінальних провадженнях, згідно вимог п.2 ч.4 ст. 469 КК України, під час досудового розслідування вказаного провадження та подальшого його судового розгляду, та зобов`язується у подальшому співпрацювати зі стороною обвинувачення, щляхом надання показань щодо відомих йому обставин скоєння вищевказаних злочинів, що є умовою укладення угоди про визнання винуватості.
- у разу затвердження судом угоди, виконати призначене покарання та дотримуватись умова вказаної угоди.
- обвинуваченому має бути призначене покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України в межах санкції статті у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, строком на 2 (два) роки, зі штрафом у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12 750 грн. Крім того, враховуючи обставини кримінального провадження та особу винного, погоджуються, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування визначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тривалість якого буде визначена судом, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, перелік яких буде визначено судом.
Згідно з п. 9 даної угоди визначено, що сторони розуміють наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.ст. 389-1 та 476 КК України.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З огляду на ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Суд враховує обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, якими є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України. 
Кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. При цьому сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст та умови цієї угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та Кримінального кодексу України.
Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд з`ясував, що прокурор розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Судом роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди є:
- для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження їх права: на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України;
- неможливість оскарження в апеляційному порядку даного вироку в разі затвердження угоди з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним;
- відмова обвинуваченого ОСОБА_4 від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України (право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинені якого його обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно або захищатися самостійно; право допитати свідків під час судового розгляду, клопотати про виклик свідків; право подавати докази).
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проходження служби, неодноразово нагороджений та має відзнаки за час проходження військової служби, враховуючи його ставлення до скоєного кримінального правопорушення, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність обставин, які обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану. 
Тому, оскільки сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити узгоджене в угоді покарання, суд вважає можливим призначити йому покарання, узгоджене сторонами в такій угоді.
Кримінальним правопорушенням завдано істотну шкоду інтересам держави, в особі військової частини НОМЕР_1 , у загальній сумі 254 838,77 грн, що у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
У зв`язку з пособництвом у вчиненні кримінального правопорушення іншими особами, злочинні діяння яких досліджуються у кримінальному провадженні № 62025150010003802 від 11.07.2025, підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків наразі не вбачається.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27.05.2026 року, укладену у кримінальному провадженні № 62026150010004018 від 27.05.2026 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України та на підставі угоди про визнання винуватості від 27.05.2026 року призначити узгоджене покарання за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо нарахування виплати грошового забезпечення військовослужбовцям строком на 2 (два) роки зі штрафом у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, у разі, якщо він на протязі двох років випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення.
На протязі випробувального строку, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому, згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.
Оскарження вироку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Суддя Казанківського районного суду
Миколаївської області     ОСОБА_1