Справа №587/4029/24 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.	
Номер провадження 33/816/582/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання – Кислої Ю. М., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стегній А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стегній А.М. на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий АДРЕСА_1 , військовослужбовець

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2025 року водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік за те, що він 24 жовтня 2024 о 17:58:00 в с. Миколаївка, вул. Центральна Сумського району Сумської області керував автомобілем NISSAN X-TRAIL реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Стегній А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2025 року, а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що ОСОБА_1 в той день алкогольних напоїв не вживав, транспортним засобом не керував, автомобіль стояв припаркований, двигун заглушений, тому вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння була незаконна.
Зазначав, що факт складення протоколу не зафіксовано на відео.
Стверджував, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Звертав увагу на те, що відео, долучене до матеріалів справи не безперервне, тому воно не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Вказував, що відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ по справі, оскільки в ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалось фіксування.
Звертав увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції у відсутності 2 свідків.
На думку апелянта був порушений порядок фіксації відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, внаслідок чого істотно порушені права та законні інтереси ОСОБА_1 .
Зазначав, що наданий суду відеозапис не оформлений належним чином як електронний доказ.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стеція А.М., який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.
На думку апеляційного суду, розглядаючи дану справу про адміністративне правопорушення, суддя суду першої інстанції правильно встановив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених у постанові судді, підтверджується: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №158085 від 24 жовтня 2024 року, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить всі обставини, які складають об`єктивну сторону складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП;
- відеозаписом правопорушення з якого вбачається, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , який рухався попереду поліцейської машини, був зупинений на вимогу поліцейських шляхом увімкнення проблискових маячків червоного та синього кольору. При цьому за кермом перебував саме ОСОБА_1 . Під час спілкування у поліцейських виникла обґрунтована підозра перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, про що поліцейський повідомив ОСОБА_1 , в якого були ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення. Поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в медичному закладі, однак ОСОБА_1 відмовився. Поліцейськими були роз`яснені наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 повідомлено про час та місце розгляду справи судом, роз`яснені його права, передбачені статтею 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, після чого ОСОБА_1 повідомлено, що він відстороняється від подальшого керування транспортним засобом, подальше керування можливо лише іншою особою, яка не перебуває у стані сп`яніння.
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5.ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 в той день алкогольних напоїв не вживав, транспортним засобом не керував, автомобіль стояв припаркований, двигун заглушений, то їх апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються відеозаписом, з якого чітко вбачається, що поліцейський автомобіль їде за транспортним засобом з увімкненими проблисковими маячками, після чого автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупиняється.
Твердження апелянта про те, що факт складення протоколу не зафіксовано на відео, апеляційний суд вважати обґрунтованими не може, оскільки оформлення протоколу під відеозапис чинним законодавством про адміністративні правопорушення, не передбачено. Вимога закону стосується тільки проведення огляду на стан сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, повністю спростовуються відеозаписом.
Доводи апелянта про те, що відео, долучене до матеріалів справи не безперервне, тому воно не може вважатись належним та допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, то їх апеляційний суд визнати обґрунтованими не може, оскільки даний відеозапис достатній для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Щодо тверджень апелянта про те, що відеозапис не оформлений у протоколі належним чином, як доказ по справі, оскільки в ньому не вказано жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснювалось фіксування та ким саме із присутніх на місці події поліцейських, апеляційний суд зазначає наступне.
Ні ст. 256 КУпАП, яка регулює зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ні положення Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 № 1395 не вимагають зазначення засобу відеофіксації у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для справи, у тому числі достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки відеозаписом, що міститься у матеріалах справи, та який був досліджений судом першої інстанції, підтверджені обставини, які підлягають доказуванню, він не може бути визнаний неналежним доказом.
Відеозапис не є недопустимим доказом, як вважає апелянт, адже запис здійснений на підставі п. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що наданий суду відеозапис не оформлений належним чином як електронний доказ, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наявність електронного примірника документа допускається відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг та кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Наданими матеріалами не спростовано, що відеозапис було здійснено під час зупинки ОСОБА_1 на нагрудний відеореєстратор, крім того, при копіюванні будь-якого файлу на інший носій, в разі відсутності інших маніпуляцій, отримується похідний файл з тими самими даними, що і вихідний, вихідний та похідний файли відрізняються лише атрибутами, а саме датою та часом створення файлів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року (справа № 554/5090/16-к, провадження № 51-1878кмо20), ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. У випадку зберігання електронного документа на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. До того ж, КУпАП не містить норм, які передбачають обов`язок подання відповідних доказів з використанням електронного цифрового підпису.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений працівником поліції у відсутності 2 свідків, то апеляційний суд їх вважати обґрунтованими не може, оскільки ч. 2 ст. 266 КУпАП після прийняття Закону України № 1231-IX від 16 лютого 2021 року зазнала змін і відповідно до неї огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки всі дії з приводу відмови ОСОБА_1 були зафіксовані на відеозапис, який був долучений до справи та містить фіксацію усієї процедури, а тому наявність 2 свідків у цьому разі є не обов`язковою, у зв`язку з чим це не впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення.
З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом з технічних засобів відеозапису працівників поліції.
Тому, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, а викладена позиція в апеляційній скарзі розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника не вбачається.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП України, –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 19 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Стегнія А.М. на цю постанову – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.