ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року		Справа №159/4647/25 пров. №А/857/17913/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м.Києві про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у м.Києві на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2026 року (суддя Чалий А.В., м.Ковель), -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м.Києві (далі Управління), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову 19.03.2025 серії ЕГА №1718880 (далі Постанова).
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2026 року позов задоволено. 
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
До апеляційної скарги долучено копії матеріалів розгляду адміністративної справи про притягнення до відповідальності за порушення вимог частини першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), де було притягнуто саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу останнього встановлено відповідно до паспорта громадянина України НОМЕР_1 виданого 06.05.2024.
Зазначає, що даний позов пред`явлено до Управління передчасно, адже винесення постанови здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства та відносно встановленої особи, однак відповідно до позовної заяви виконавчий лист було отримано саме Позивачем ( ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ) тобто через можливу технічну помилку Державної виконавчої служби у даному випадку ДВС Волинської області. 
Отже, належним відповідачем у вказаній справі має бути Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, до складу якого входить Державна виконавча служба Волинської області.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів вчинення саме позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, суду не надано.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням установленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що оскаржуваною Постановою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України виданий 06.05.2024 № 010581220 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.
Згідно з даною Постановою, 19.03.2025 о 04 год 05 хв за адресою: м. Київ пл. Вокзальна, 1 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у громадському місці з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нечітка хода, різкий запах з порожнини рота, почервоніння обличчя), чим ображав людську гідність та громадську мораль.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною першою статті 178 КУпАП передбачено, що розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Як слідує з оскаржуваної Постанови до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем проживання зазначено АДРЕСА_1 .
Зазначені анкетні дані (ПІБ та місце проживання) відповідають даним позивача.
Водночас у спірній Постанові документом, що посвідчує особу, зазначено паспорт громадянина України, виданий 06.05.2024 № 010581220, який, згідно з матеріалами справи, належить іншій особі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До апеляційної скарги відповідачем долучено матеріали справи про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що фактична ідентифікація особи здійснювалась саме за паспортом № НОМЕР_1 та стосувалась іншої особи, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, у матеріалах справи наявні розбіжності щодо ідентифікаційних даних особи правопорушника, а саме дати народження та місця проживання, що свідчить про наявність різних осіб з однаковими прізвищем, ім`ям та по батькові.
Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 03.09.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області.
Отже, матеріалами справи підтверджується, що під час винесення оскаржуваної Постанови відповідач неналежно ідентифікував особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки Постановою одночасно охоплено різні ідентифікаційні дані, які належать різним особам.
При цьому обов`язок доведення всіх елементів складу адміністративного правопорушення, включаючи суб`єкта адміністративної відповідальності, покладається на суб`єкта владних повноважень. 
Верховний Суд у постановах від 29 листопада 2019 року у справі № 359/7194/16-а, від 24 жовтня 2019 року у справі № 806/1243/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 210/3268/15-а та від 23 квітня 2020 року у справі № 813/1790/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 820/3914/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 826/15358/17, від 15 грудня 2021 року у справі № 1840/2970/18, від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, від 18 січня 2023 року у справі № 826/10888/18, від 4 серпня 2023 року у справі № 320/9672/21 неодноразово висловлював правову позицію про те, що дефекти адміністративного акта можуть не стосуватися його змісту, а бути пов`язаними з процедурою прийняття.
Зазвичай порушення процедури ухвалення адміністративного акта призводить до його дефектності (ultra vires action - invalid act). Однак, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Скасування акта має бути виправданим лише тоді, коли процедурне порушення суттєво вплинуло на зміст акта або порушило основоположні права сторін. (пункт 48 постанови Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 400/4409/21).
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення (пункти 54, 55 постанови Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.
У розрізі викладеного, наведені розбіжності щодо анкетних даних особи правопорушника не можна вважати формальними недоліками, оскільки такі становлять істотний дефект адміністративного акта. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що такі порушення фактично негативно вплинули на права та обов`язки позивача, оскільки саме щодо нього було відкрито виконавче провадження. 
З огляду на викладене, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач неналежно встановив особу правопорушника, що призвело до безпідставного притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 КУпАП та свідчить про істотний дефект оскаржуваної Постанови, у зв`язку з чим така Постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 12.06.2026.