ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4880/26 Справа № 202/7276/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г.В Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Донецької обласної прокуратури, представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 23 січня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України Донецької області, Краматорської окружної прокуратури, Донецької обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2023 року Позивач звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України Донецької області, Краматорської окружної прокуратури, Донецької обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями та бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури.
Позов мотивовано тим, що з 01.12.2019 року Краматорським РУП ГУНП у Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019050390004046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12. 2019 року за ч. 1 статті 125 УК України, а саме за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . 
Однак протягом кількох років службові особи Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та представники Краматорської окружної прокуратури чинять незаконні дії та злочинну бездіяльність з метою непритягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності. 
Факт бездіяльності органу досудового розслідування було встановлено ухвалами слідчих суддів. 
Бездіяльністю посадових осіб йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 2 000 000 грн, та яка виразилась в душевних хвилюваннях через знаходження у скрутному матеріальному становищі, оскільки він був вимушений витрачати грошові кошти на послуги адвоката. Зазначене також суттєво порушило його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, унеможливило його звичайне спілкування з колегами та оточуючими людьми, підтримання з ними дружніх стосунків. 
Вважає, що йому також спричинена матеріальна шкода в сумі 40 000 грн., яка складається з наданих послуг адвокатом у кримінальному провадженні. 
Просив стягнути на його користь за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 2 000 000 грн та матеріальну шкоду в сумі 40 000 грн. 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 23 січня 2026 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 000 гривень відшкодування моральної шкоди. 
Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи, обставини справи, обставини кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, докази, які були надані в обґрунтування вимог щодо завдання моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн., суд дійшов висновку, що відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає задоволенню становить 50 000,00 грн. 
В апеляційній скарзі Донецька обласна прокуратура просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 — ОСОБА_2  просить рішення суду змінити, а саме задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що Краматорським РУП ГУНП у Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019050390004046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12. 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 125 УК України. 
Відомості внесені на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 01.12. 2019 приблизно о 11:00 по АДРЕСА_1 малознайомий ОСОБА_4 заподіяв йому тілесні ушкодження. 
Згідно з витягу з Журналу обліку фактів звернення та доставлення до міського цілодобового травмпункту КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради ОСОБА_1 отримав забої м`яких тканин обличчя, забійні рани обличчя, та зазначено про необхідність звернутись до лікаря-ортопеда-травматолога за місцем мешкання з метою подальшого амбулаторного лікування. 
Постановою дізнавача СД Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області Нечипоренко О.О. від 15.03. 2021 кримінальне провадження N? 12019050390004046 закрито. 
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 30.08.2021 р. скасовано постанову дізнавача СД Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області Нечпіпоренко О.О. від 15.03.2021 для закриття кримінального провадження. Слідчим суддею зазначено, що досудове розслідування проведено неповно, дізнавач під час досудового розслідування кримінального провадження здійснив поверхневий підхід до оцінки та збирання доказів, не провів достатній та необхідний обсяг слідчих дій. 
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21.10. 2021 р. задоволено заяву про відвід дізнавача СД Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області Нечипоренко О.О. Слідчим суддею встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження, після скасування постанови про закриття кримінального провадження, дізнавачем жодних слідчих дій, не проведено. 
Постановою начальника СД Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області Козачок А.Г. від 07.04. 2022 кримінальне провадження N? 12019050390004046 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 УПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 УК України. 
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 10.03.2023 р. скасовано постанову начальника СД Краматорського РУП ГУНП у Донецькій області Козачок О.Г. від 07.04.2022 про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя прийшов до висновку, що дізнавач під час досудового розслідування кримінального провадження здійснив поверхневий підхід до оцінки та збирання доказів, не провівши необхідний та достатній обсяг слідчих дій. 
Судом також встановлено, що представник ОСОБА_1 – адвокат Проніна А.І. неодноразово зверталась як до дізнавача, так і прокурора із заявами в порядку ст. 220 КПК України. 
Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12019050390004046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12. 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 УК України триває, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.01.2026. 
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 3367-24 від 17.10.2025 надмірна тривалість здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні N? 12019050390004046, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12. 2019, є психотравмувальною для ОСОБА_3 . Внаслідок психотравмувальної дії вказаної ситуації, особи ОСОБА_3 спричинені страждання (на моральному рівні). Внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування у кримінального провадження N? 12019050390004046, внесеного до Єдиного регістру досудових розслідувань 01.12.2019 ОСОБА_3 спричинені моральні страждання (моральна шкода). Встановити можливий розмір грошової компенсації за завдані йому страждання під час проведення дослідження не є можливим. 
У висновку експерта зазначено, що за результатами психологічного аналізу даних документальних матеріалів, аналізу психологічної інформації, яку повідомив підекспертний, та за результатами експериментально-психологічного дослідження визначається, що мають місце наступні психологічні фактори, що передбачені чинним законодавством з питань відшкодування моральної шкоди: 
- незаконні рішення, неефективне розслідування та тривала бездіяльність посадових осіб ГУНП у Донецькій області та Краматорської окружної прокуратури, Донецької окружної прокуратури при розслідуванні кримінального провадження N? 12019050390004046 від 01.12. 2019 року призвело до стійких, тривалих змін у системі цінностей, ієрархії мотиваційної сфери, в основних складових структури особистості підекспертного (індивідуально-психологічних особливостей, емоційної сфери, системи значимих відносин), зумовило порушення в основних сферах життєдіяльності підекспертного, що протягом тривалого часу унеможливлює його повноцінне соціальне функціонування як особистості. Констатуються суттєвий психотравмувальний вплив ситуації, значний ступінь ураження особистості ОСОБА_3 ;
- указане значно ускладнило для підекспертного можливості задоволення актуальних та значимих для нього потреб (в оптимальній життєдіяльності, системи стійких значимих відносин, поведінкових стереотипів, патернів, ієрархії звичних видів діяльності);
- наслідки психотрамуючих подій та штучне обмеження реалізації актуальних та значущих потреб зумовило в підекспертного виникнення психологічно складних (на моральному рівні), інтенсивних, стійких та тривалих негативних переживань (моральних страждань);
- необхідність подолання зазначених перешкод вимагає від ОСОБА_1 надлишкових зусиль для їх усунення, що спричинило та спричиняє до цього часу перенапругу його особистісних та психофізіологічних ресурсів, викликало та викликає у нього стан сталого психічного дискомфорту;
- внаслідок довготривалого та неефективного досудового розслідування, бездіяльності посадових осіб ГУНП у Донецькій області та Краматорської окружної прокуратури, Донецької окружної прокуратури при розслідуванні кримінального провадження N? 12019050390004046 від 01.12. 2019 року значно погіршився зміст та стан соціального функціонування ОСОБА_3 як особистості, відбулися негативні зміни у змісті та якості його життя.
Сукупність зазначених факторів суттєво вражає особистість ОСОБА_1 і є психологічною підставою для правового вирішення питання про заподіяння моральної шкоди. 
Оскільки на момент дослідження суд не надав правової оцінки діям посадових осіб ГУНП у Донецькій області та Краматорської окружної прокуратури, Донецької окружної прокуратури під час розслідування кримінального провадження № 12019050390004046 від 01.12. 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановити коефіцієнти ступеня ініціативи та ступеня компенсації презюмованої шкоди не надається можливим. У зв`язку з чим експерт не може встановити орієнтовний розмір компенсації за спричинені страждання. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, обставини справи, обставини кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, докази, які були надані в обґрунтування вимог щодо завдання моральної шкоди в розмірі 2 000 000 грн., суд дійшов висновку, що відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає задоволенню становить 50 000,00 грн. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166,1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. 
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. 
Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. 
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. 
При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). 
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. 
Так, відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. 
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята та шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність і погоджується з висновками суду про про присудження позивачу коштів для відшкодування понесеної моральної шкоди.
Проте, колегія суддів не може погодитись з розміром моральної шкоди, яку встановив суд першої інстанції.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Колегія суддів зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. 
Отже, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивача з 50 000 грн. до 200 000 грн з урахуванням ступеня істотності вимушених змін у організації його життя, а також засад розумності, виваженості та справедливості. Указаний розмір моральної шкоди буде достатньою сатисфакцією перенесених позивачем моральних страждань. 
Доводи апеляційної скарги Донецької обласної прокуратури про неврахування судом висновків про застосування норм права у подібних спірних правовідносинах, які викладені у наведених постановах Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, та встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. 
Отже, апеляційний суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зміни оскаржуваного судового рішення у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин з урахуванням установлених у справі фактичних обставин. 
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури — залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — ОСОБА_2 — задовольнити частково.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпра від 23 січня 2026 року — змінити, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди з 50 000 грн. до 200 000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено 16 червня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 22 червня 2026 року

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

В.С. Городнича