Справа № 127/21011/24
Провадження № 22-ц/801/1217/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року	Справа № 127/21011/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Шемети Т.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року, ухвалене суддею Бойком В.М. в м. Вінниці, повне рішення складено 03 березня 2025 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі – ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором №228183-КС-001 про надання кредиту від 19 березня 2021 року, що становить 31 596,38 грн, яка складається з: 14 890,70 грн – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 16 705,67 грн – сума прострочених платежів по процентах.
Позов мотивований тим, що 19 березня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №228183-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. 
Позивач зазначає, що до теперішнього часу ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальному розмірі 31 596,38 грн.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №228183-КС-001 від 19 березня 2021 року в розмірі 31 596 (тридцять одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривень 37 копійок, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 14 890,70 грн; суми прострочених платежів по процентах – 16 705,67 грн; суми прострочених платежів за комісією – 0,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 березня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.
Не погодившись із вказаним рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
У скарзі зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в частині нарахованих відсотків. За умовами договору відсотки мали нараховуватись в межах строку дії договору, тобто з 19 березня 2021 року по 09 липня 2021 року. Тоді як проценти нараховані за період з19 березня 2021 року по 09 червня 2024 року, тобто після закінчення строку кредитування. З вимогою про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України позивач не звертався. Нарахування платежів за прострочення виконання зобов`язання в межах дії карантину, тобто до 30 червня 2023 року, у відповідності до положень п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є безпідставним.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Бізнес Позика» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.
19 березня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір №228183-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом направлення ОСОБА_1 пропозиції (оферти) укласти Договір №228183-КС-001 про надання кредиту. ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №228183-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою (а.с.23-24, 28-29).
19 березня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 228183-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.25-26).
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,99289584 процентів за кожен день користування кредитом. 
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням) (а.с.30,59).
Відповідно до п. 2 кредитного договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів.
Сторонами в пункті 3 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
Згідно з п. 10 кредитного договору, інші умови цього правочину регулюються Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору. Усі нерегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.
До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №228183-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №228183-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 228183-КС-001, ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №228183-КС-001 на загальну суму 19 584,45 грн.
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів (п. 1 кредитного договору).
Доказів про виконання відповідачем надалі своїх зобов`язань матеріали справи не містять.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 09 червня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 228183-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 31 596 грн 37 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 14 890 грн 70 коп.; суми прострочених платежів по процентах – 16 705 грн 67 коп.; суми прострочених платежів за комісією – 0 грн. 00 коп. (а.с.10).
Оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів та сплати процентів виконав не у повному обсязі, ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором і у нього станом на 09 червня 2024 року утворилась заборгованість за договором №228183-КС-001 про надання кредиту в розмірі 31 596,37 грн, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Хоча за результатами апеляційного перегляду ОСОБА_1 і просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, фактично зі змісту апеляційної скарги слідує, що рішення суду оскаржується лише в частині стягнення заборгованості за процентами.
А відтак, рішення суду першої інстанції в силу ч. 1ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 був обізнаний про наявність на розгляді Вінницького міського суду Вінницької області даної цивільної справи №127/21011/24 про стягнення з нього заборгованості, адже отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі.
Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Запропоновано відповідачу надати суду протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов (а.с.62).
У п. 1 ч. 1 ст. 191 ЦПК України зазначено, що у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Зі змісту статті 178 ЦПК України слідує, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен, в тому числі, містити: обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, надану позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
Тобто, суд ухвалює рішення в межах вимог позову та з урахуванням заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
Копію позовної заяви ТОВ «Бізнес Позика», на виконання вимог ч. 1 ст.177 ЦПК України, було направлено безпосередньо на адресу відповідача, докази на підтвердження чого додано до позовної заяви. 
Копію ухвали про відкриття провадження разом із судовою повісткою направлено на адресу ОСОБА_2 згідно супровідного листа від 25 червня 2026 року та вручено його матері ОСОБА_2 12 вересня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73).
За змістом ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Відтак, ОСОБА_1 мав право подати відзив на позов до 27 вересня 2024 року включно.
Разом з тим, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, жодного доказу на спростування викладених у позовній заяві обставин не надав.
ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи, що слідує з розписок про явку в судове засідання (а.с.75, 87).
Це є суттєвим при розгляді апеляційної скарги, адже, по-перше, за змістом п. 5 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
По-друге, до відзиву додаються (крім іншого) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України).
За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Саме під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, врахувавши відсутність відзиву на позов, а відтак і заперечень відповідача щодо підстав позову та розміру заявлених вимог, суд першої інстанції ухвалив рішення по суті спору.
Така поведінка, за якої відповідач не реалізував у повній мірі свої процесуальні права і не вчинив передбачених законом процесуальних дій, призвела до того, результат розгляду справи є не в повній мірі прийнятним для скаржника.
Верховний Суд у постанові від 25 жовтня 2023 року у справі №209/2875/21 зазначив, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів під час виконання своїх юридичних обов`язків і здійснення своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності під час здійснення ним прав і виконання обов`язків.
За обставин даної справи поведінка ОСОБА_1 не може вважатися добросовісною, оскільки він, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, а відтак суд першої інстанції розглянув справу за наявними у справі доказами.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 залишив поза увагою суду обставини своєї обізнаності (чи необізнаності) щодо розгляду справи та отримання процесуальних документів по справі.
А відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи не розглядаються апеляційним судом.
Самі по собі доводи ОСОБА_1 свідчать про хибне сприйняття ним обставин справи.
Хоча розрахунок заборгованості і наданий за період з 19 березня 2021 року по 09 червня 2024 року (що і відображено судом першої інстанції в описі установлених обставин справи), фактично заборгованість за процентами у розмірі 16 705,67 грн визначена позивачем станом на 09 липня 2021 року і після цієї дати залишилася незмінною. Тобто проценти нараховані в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

Т.М. Шемета