КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/2849/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року місто Київ
справа №755/24940/25

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі судового засідання Балковій А.С.,

за участю:
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кириленко Андрія Івановича,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кириленко Андрія Івановича на постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Кириленко А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,в якій просив постанову скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права та є такою що підлягає скасуванню.
Зазначав про те, що згідно з записами у Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції при проведенні огляду ОСОБА_1 виявлені клінічні ознаки алкогольного сп`яніння, запис про які лікарем-наркологом ОСОБА_2 внесені у Акті №006309. Але у висновку №006309 та Акту медичного огляду не зазначено ступінь сп`яніння ОСОБА_1 .
Вказував на те, що ОСОБА_1 не відмовся від проходження медичного огляду і виявляв бажання пройти медичний огляд у закладі охорони здоров`я, намагався виконати всі вимоги лікаря, який проводив дослідження на стан сп`яніння, але не зміг фізично видихнути повітря у технічний засіб газоаналізатора у зв`язку з поганим станом здоров`я та фізіологічними вадами, тож висновок суду першої інстанції стосовно відмови ОСОБА_1 від проходження обстеження не підтверджується, оскільки це є фізична неможливість пройти тест на вміст алкоголю, а не відмова від проходження.
Посилався на те, що відповідно до норм частини 4 статті 266 КУпАП, частини 5 статті 266 КУпАП, пункту 9 Розділу ІІ Інструкції №1452/735, однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, а й встановлення стану в порядку, визначеному чинним законодавством. 
Зазначав про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікарні проведений без лабораторних досліджень крові чи сечі є недійсним згідно з вимогами чинного законодавства, оскільки процедура вимагає обов`язкового лабораторного підтвердження результату. 
Вказував на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичній установі був проведений з порушенням вимог, а відтак не може вважатися дійсним у зв`язку з чим і висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння викладений у протоколі про адміністративне правопорушення є недоведеним.
Зазначав про те, що згідно з нагрудних камер працівників поліції, ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі, який стояв не рухаючись перед блокпостом на Броварському проспекті в напрямку в`їзду до міста Київ та чекав закінчення комендантської години, а в своїх поясненнях до Протоколу ЕНР1№539463 ОСОБА_1 також зазначив що транспортним засобом не керував. 
Вказував на те, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 10 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Кириленко А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника-адвоката Кириленко А.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на положення ст.ст.251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладаючи на нього адміністративне стягнення, виходив з наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2-3, 5 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з п.2 Інструкції №1452/735 та п.2 Порядку №1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У п.12 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з п.п.3-4 розділу ІІІ цієї Інструкції огляд у закладах охорони здоров'я щодо виявлення стану сп'яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров'я з метою встановлення наявності чи відсутності стану сп'яніння в обстежуваної особи.
Відповідно до п.п.8 розділу ІІІ вказаної Інструкції огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження - газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження. (п.9 розділу ІІІ Інструкції).
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу(п.п.11-12 розділу ІІІ Інструкції).
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.14 розділу ІІІ Інструкції).
Відповідно до положень п.21 розділу ІІІ вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №3539463, 12 грудня 2025 року о 04.30 год. в місті Києві по проспекту Броварському, 32-А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в закладі «Соціотерапія». Висновок лікаря-нарколога №006309 від 13 грудня 2025 року, чим порушив п.2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №539463 від 12 грудня 2025 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 грудня 2025 року №006309, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, постанову про накладення адміністративного стягнення про справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6333128, витягом з АРМОР.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Кириленко А.І. посилався на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Як вбачається з відеозапису, на запитання працівника поліції чи вживав щось ОСОБА_1 , останній відповів що не вживав (04:42:09).
В подальшому працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що останній відповів, що пройде огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі (04:46:07).
Після прибуття ОСОБА_1 разом з працівниками поліції до КМНКЛ «Соціотерапія», лікарем-наркологом було проведено зовнішній огляд ОСОБА_1 (05:22:38) та після декількох спроб проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» не отримано жодного результату (05:26:38).
З відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13 грудня 2025 року №006309 вбачається, що висновок лікаря про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння складений за результатами зовнішнього огляду останнього лікарем, тобто на підставі клінічних ознак.
Вказане свідчить про те, що лікарем було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння без проведення будь-яких досліджень.
Таким чином, огляд ОСОБА_1 у медичному закладі - КМНКЛ «Соціотерапія» на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року №1452/735, зокрема з порушенням п.п.2, 8, 9, 11-12 розділу ІІІ Інструкції, яка вказує на те що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів та проведення лабораторних досліджень для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі, а тому відповідно до приписів п.21 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння вважаються недійсними.
Згідно з ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки огляд ОСОБА_1 у медичному закладі - КМНКЛ «Соціотерапія» на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням Інструкції №1452/735, а інших доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять, отже у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскільки згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Кириленко Андрія Івановича підлягає задоволенню, постанова судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року - скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.ст.247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Кириленко Андрія Івановича - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду міста Києва від 14 квітня 2026 року - скасувати. 

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.