З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
19 червня 2026 року 
м. Одеса
Справа № 521/3962/26
Провадження № 2/521/4331/26
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі: 
головуючого - судді Гуревського В.К. 
за секретаря - Турава Н.М.,
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
Представник позивача – Усенко Михайло Ігорович
Відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси 25 лютого 2026 року звернувся з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіт-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за яким просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним №3088997 від 22 жовтня 2020 року, становить в сумі 17628,00 гривень, судовий збір у розмірі 2662,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень, посилаючись на таке.
22 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №3088997, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6000,0 грн на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. 
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 
Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 
У порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання – не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 
Станом на 17 березня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 17628,0 грн, а саме: - заборгованість за тілом кредиту – 6000,0 грн; заборгованість за процентами – 11628,0 грн; заборгованість за комісією – 0 грн. 
26 травня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26052021. 
Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3088997 від 22 жовтня 2020 року.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та комісії у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. 
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 березня 2026 року відкрито провадження у цій справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23 березня 2026 року витребувано з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію: - чи належить банківська карта з прихованим номером № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ); - чи була успішною транзакція, здійснена 22 жовтня 2020 року, на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 6000,0 гривень? Якщо так, то: - чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ? - чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 ? Ухвалу суду для виконання направлено до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
Згідно листа-відповіді Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 10 квітня 2026 року №20.1.0.0.0/7 – 260403/58647-БТ, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 26 листопада 2019 року. По рахунку(ах) № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) перерахування коштів на суму 6000,0 за період 22 жовтня 2020 року – 22 жовтня 2020 року відсутнє.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Усенко Михайло Ігорович подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву та заяву про поважність причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.
Розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.
В позовній заяві зазначено, що 22 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №3088997, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. 
Згідно позовної заяви, 26 травня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26052021.
Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3088997 від 22 жовтня2020 року.
Отже, позивачем зазначено, що станом на дату подання позову, заборгованість за кредитним договором №3088997 від 22 жовтня 2020 року відповідача перед позивачем становить 17628,00 грн., а саме: - заборгованість за тілом кредиту – 6000,00 грн; - заборгованість за процентами – 11628,00 грн; - заборгованість за комісією – 0 грн.
При цьому, суд критично ставиться до тверджень позивача, що 22 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №3088997, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6000,0 грн. на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором, з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач на підтвердження вимог викладених у позову надав до суду:
- Копію кредитного договору №3088997 від 22 жовтня 2020 року, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано грошові кошти у розмірі 6000,0 грн на умовах визначених кредитним договором, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором;
- Копію паспорту споживчого кредиту №3217388 від 19 листопада 2020 року, що підписаний ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , що виданий 13 серпня 2004 року ІПН: НОМЕР_6 ), згідно якого: сума кредиту складає: 15000,00 грн; строк кредитування: 7 днів; знижена процентна ставка річних 1,81% в день; стандартна процентна ставка 1,90% в день;
- Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №3088997 від 22 жовтня 2020 року, де споживачем вказано: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_6 , згідно якого дата повернення кредиту: 03 листопада 2020 року, сума кредиту: 6000,00 грн., сума нарахованих процентів: 1026,00 грн., та разом складає: 7026,00 грн.;
- Довідку про ідентифікацію від 22 жовтня 2020 року, згідно якої підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_6 , з яким укладено договір №3088997 від 22 жовтня 2020 року, ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора «М334839», телефон на який відправлено ідентифікатор «+380680495288»;
- Довідку ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 18 липня 2025 року за №5734-ВП, згідно якої ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», успішно здійснила трансакцію на номер картки № НОМЕР_7 , 22 жовтня 2020 року на суму 6000,00 грн., згідно договору, що укладений з ТОВ «Авентус Україна» №ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року;
- Картку обліку Договору (розрахунок заборгованості) за споживчим кредитом №3088997 від 22 жовтня 2020 року, де вказано позичальником ОСОБА_1 ;
- Витяг з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26052021, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором №3088997 від 22 жовтня 2020 року;
- Договір про відступлення прав вимоги №ККАУ-26052021 від 26 травня 2021 року;
- Акт приймання - передачі реєстру боржників від 26 травня 2021 року до Договору про відступлення прав вимоги №ККАУ-26052021 від 26 травня 2021 року;
- Досудова вимога, яка направлена позивачем для ОСОБА_1 про вимогу сплатити заборгованість за споживчим кредитом №3088997 від 22 жовтня 2020 року;
- Копію Договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, що укладений між позивачем та АО «Апологет»;
- Копію акту про надання послуг з правової допомоги №202 від 08 жовтня 2025 року до Договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, що укладений між позивачем та АО «Апологет», згідно якого позивачем прийнято послуги з надання правової допомоги, де боржником вказано ОСОБА_1 ;
- Детальний опис виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, що укладений між позивачем та АО «Апологет», де боржником вказано ОСОБА_1 .
Суд з метою встановлення факту перерахування для ОСОБА_1 первісним кредитором коштів у розмірі: 6000,00 грн у період з 22 жовтня 2020 року на банківську карту № НОМЕР_3 , задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, проте 10 квітня 2026 року представником АТ «Приват Банк» надано до суду інформацію, згідно якої, на картку відповідача № НОМЕР_3 за період 22 жовтня 2020 року зарахування коштів на суму 6000,00 грн. відсутнє.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Суд зазначає, що заборгованість за кредитом визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а тому суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналогічна позиція викладена, і Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 червня 2023 року у справі № 234/3840/15.
Позов - це звернення зацікавленої особи до суду з вимогою захистити свої порушені або оскаржувані права та законні інтереси. Позов включає в себе як матеріальну вимогу, так і спір про право або факт, що підлягає вирішенню судом. Зовнішньою формою позову є позовна заява – документ, який подається до суду та містить цю вимогу.
Разом із тим, додатки до позову – це документи та інші матеріальні докази, які подаються разом із позовною заявою для підтвердження викладених у ній фактів та обґрунтування позовних вимог. Вони є невід`ємною частиною справи і формують у суду загальне бачення ситуації, а також дозволяють провадженню розвиватися. 
Отже, предмет та підстави позову містяться у позовній заяві, що подається до суду. Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен винести рішення, наприклад, стягнення боргу чи визнання права власності. Підстави позову - це юридичні факти (обставини), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, наприклад, укладений договір або факт порушення прав. 
Суд роз`яснює, що обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору покладено на суд. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову – обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 4 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 1 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц тощо).
Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочать сторони, і за загальним правилом не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а).
Згідно позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3088997 від 22 жовтня 2020 року у загальному розмірі 17628,00 грн., суму правової допомоги та суму судових витрат.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає і суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Належним доказом заборгованості відповідача за кредитним договором є сам кредитний договір, що підписаний відповідачем, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами.
Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування коштів ОСОБА_1 по кредитному договору №3088997 від 22 жовтня 2020 року - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
5. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд зазначає, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та у даному випадку, може призвести до порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Законом визначено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів. а не припущень, що й буле відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013, зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Як було зазначено вище, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку, позивачем не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитних коштів за кредитним договорам №3088997 від 22 жовтня 2020 року по відношенню до відповідача.
Отже, зважаючи на вищевикладене, суд повністю відмовляє у задоволенні позовних вимог у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах
Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови задоволенні позову на позивача.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ    В. К. Гуревський

Рішення суду у повному обсязі складено 19 червня 2026 року.