СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Харків Справа № 917/1997/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання , Погребняк А. М. , 
за участі представників сторін , 
позивача, Унінець І. М., 
відповідача, не прибув, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача , за вх. №192 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від "13" січня 2026 р. ( 19.01.2026, суддя Тимощенко О. М. ) та на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від "29" січня 2026р. ( суддя Тимощенко О. М. )  у справі №917/1997/25  
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс", м. Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла", м. Полтава, 
про стягнення 4 053 032,26 грн. заборгованості 

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" про стягнення 4 053 032,26 грн заборгованості за договором поставки товару №29/05-19В від 29.05.2019 року, з яких: 2 888 226,36 грн - сума основної заборгованості, 1 164 805,90 грн - пеня (вх. №2078/25).
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" (майдан Незалежності,16, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 21043232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" (вул. Ярославська, 56 А, м. Київ, 04071, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39159184) 2 488 226,20 грн основного боргу, 595 734,74 грн пені та 46 259,41 грн судового збору. В частині стягнення 400 000,16 грн основного боргу - закрито провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" (вул. Ярославська, 56 А, м. Київ, 04071, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39159184) з Державного бюджету України 6 000,00 грн судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією № 3364 від 13.10.2025 р. В іншій частині позову відмовлено у задоволенні вимог.
Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.01.2026 у справі клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат по справі №917/1997/25 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" (майдан Незалежності,16, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 21043232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" (вул.Ярославська, 56 А, м.Київ, 04071, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39159184) 28 792, 24 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині клопотання відмовлено.
Не погодившись з ухваленими судом першої інстанції судовими рішенням, апелянт звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою в якій просить рішення господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 р. у справі № 917/1997/25 в частині стягнення пені скасувати та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається, на не правильне застосування судом першої інстанції приписів частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. Вважає. що строки щодо вимог про стягнення пені розпочинають свій перебіг з моменту укладання договору. Крім того, просить додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 29.01.2026 р. в частині стягнення «гонорару успіху» як частину понесених витрат на правову допомогу скасувати та в цій частині прийняти нове додаткове рішення щодо їх відмови. 
Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 р. апеляційна скарга , залишена без руху з підстав висвітлених у вказаній ухвалі.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання щодо виконання вимог ухвали, якими були усунуті встановлені раніше недоліки.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача , за вх.№192 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від 13.01. 2026 р. та на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 29.01.2026р. у справі №917/1997/25, встановлено учасникам справи строк до 23.03.2026 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи.
20.03.2026 р. через систему Електронний суд від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення по справі та додаткове рішення по справі залишити без змін. Вважає, що рішення по справі та додаткове рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2026 р. розгляд справи призначено на 23.04.2026 р.
У судовому засіданні, яке було призначене на 23.04.2026 р. приймав участь представник позивача, який підтримав свої заперечення.
Представник відповідача ( апелянта) не зміг забезпечити з`єднання с судом в режимі відеоконференції.
Явка представників сторін у судове засідання судовою колегією не визнавалася обов`язковою. 
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст. 270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представника позивача, який приймав участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини справи.
Між ТОВ «СПОРТДЕЛЮКС» (Позивач, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Ворскла» ( Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки №29/05-19В від 29 травня 2019 року (надалі Договір) (арк. справи 10-12).
За умовами Договору сторони узгодили, зокрема, наступне:
- ТОВ «СПОРТДЕЛЮКС» зобов`язується передати у власність ТОВ «ФК «ВОРСКЛА» у встановлені Договором строки Товари ТМ Nike, а ТОВ «ФК «ВОРСКЛА» зобов`язується їх прийняти та оплатити.
- відповідно до п. 2.4. Договору Покупець бере на себе зобов`язання та несе відповідальність за своєчасне і повне отримання та оплату замовленого ним (або його представником) Товару на умовах та обсягах, як це визначено в даному Договорі.
- згідно із п. 3.1. Договору кількість, ціна, асортимент Товару, що поставляється за Договором визначається Сторонами у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору.
- за умовами до п. 3.5. Договору Покупець зобов`язується провести оплату за Товар, на умовах відстрочки платежу не пізніше аніж через 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару. В разі домовленості, Сторони можуть змінити строки та умови оплати поставленого Продавцем Товару, визначивши це в Додатковій угоді. Для уникнення сумнівів щодо дати отримання Покупцем Товару Сторони погодили, що датою отримання Покупцем Товару є дата зазначена у видатковій накладній.
- відповідно до п. 4.1.3. Договору, Продавець має право вимагати від Покупця виплатити йому штрафних санкцій, зазначених в Договорі.
-згідно п. 6.1. Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором винна Сторона відшкодовує іншій Стороні заподіяні таким невиконанням матеріальні збитки, підтвердженні документально.
- відповідно до п. 6.3. Договору, у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, встановлених Договором, Продавець має право вимагати від Покупця за кожен день прострочення сплати пені від простроченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період такого прострочення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що ТОВ «СПОРТДЕЛЮКС» належним чином виконало свої зобов`язання та передало товар, що підтверджується видатковими накладними та Актом звірки.
Натомість ТОВ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ВОРСКЛА» свої обов`язки щодо оплати товару не виконав належним чином, внаслідок чого у ТОВ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ВОРСКЛА» виникла заборгованість перед ТОВ «СПОРТДЕЛЮКС» за Договором, яка в сумі складає 4 053 032,26 (чотири мільйони п`ятдесят три тисячі тридцять дві) грн. 26 коп., із яких: 2 888 226,36 (два мільйони вісімсот вісімдесят вісім тисяч двісті двадцять шість) грн. 36 коп. - основного боргу, та 1 164 805, 90 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ять) грн. 90 коп. пені, вказану заборгованість позивач і просив суд стягнути з відповідача.
Як зазначалося вище рішенням по справі позовні вимоги було задоволено частково.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на нижче викладене 
Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. (ст.626 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( ст.628 ЦК України)
Укладений між сторонами договір є договором поставки.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Згідно до приписів статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. ( ч.1 ст.530 ЦК України)
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, ТОВ «СПОРТДЕЛЮКС» передав у власність Товар ТОВ «ФК «ВОРСКЛА» за Договором у період з 25.07.2024 р. по 12.12.2024 р. на загальну суму 4 219 499,36 (чотири мільйони двісті дев`ятнадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 36 коп., що підтверджується видатковими накладними, залученими до матеріалів справи (арк. справи 13-21).
Відповідач взяті на себе зобов`язання оплатити отриманий від позивача товар виконав неналежним чином, залишок суми боргу відповідача перед позивачам станом на час звернення останнього до суду становив 2 888 226,36 грн.
Сума боргу також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків сторін від 30.09.2025 року (арк. справи 22).
Після відкриття провадження у справі відповідач надав до суду першої інстанції докази проведення часткової оплати основної суми боргу, а саме: платіжну інструкцію в національній валюті від 30.10.2025 р. № 3502 на суму 340 000,16 грн.; платіжну інструкцію в національній валюті від 30.10.2025 р. № 3502 на суму 60 000,00 грн.
Оскільки, в цій частині позову (стягнення 400 000, 16 грн) відсутній предмет спору, провадження у справі було закрито на підставі п.2 ч. 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, матеріалами справи доведено та не спростовано апелянтом під час апеляційного провадження, порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості отриманого товару. За таких обставин, позовна вимога в частині стягнення основного боргу в сумі 2 488 226,20 грн є такою, що підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача пені, судова колегія зазначає наступне .
Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. ( ст.611 ЦК України)
Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спору) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спору), нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
У пункті 6.3 Договору сторони зазначили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, встановлених Договором, Продавець має право вимагати від Покупця за кожен день прострочення сплати пені від простроченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період такого прострочення.
Позивачем нараховано за період з 24.08.2024 року по 02.10.2025 року та заявлено до стягнення з відповідача пеню в сумі 1 164 805, 90 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ять) грн. 90 коп.
Перевіряючи розмір заявленої позивачем до стягнення пені суд першої інстанції зазначив, що Позивач, здійснюючи розрахунок пені за період з 24.08.2024 року по 02.10.2025 року помилково не врахував приписи частини 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спору), а саме - нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Здійснивши перерахунок позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд першої інстанції встановив, що правомірною є пеня, загальний розмір якої становить 595 734,74 грн. В іншій частині вимог про стягнення пені - відмовив.
В цій частині, позивач рішення по справі не оскаржував. 
В свою чергу. відповідач (апелянт) вважає, що у задоволенні вимог про стягнення пені повинно бути відмовлено повністю, оскільки , строк визначений у частині 6 статті 232 Господарського процесуального кодексу України повинен обраховуватися саме з моменту укладання договору. 
Судова колегія відхиляє зазначене твердження апелянта, оскільки воно не ґрунтується на приписах діючого законодавства.
Як зазначалося вище, в силу приписів статті 692 Цивільного кодексу України, зобов`язання покупця оплатити товар, виникає ь зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. 
У пункті 3.5 Договору сторони визначили, що покупець зобов`язаний провести оплату товару на умовах відстрочки не пізніше ніж через 30 календарних днів з моменту отримання товару. Сторони можуть змінювати строки та умови оплати, зазначивши про це у Додатковій угоді.
У пункті 6.3 Договору сторони зазначили, що у випадку порушення Покупцем строків оплати Товару, встановлених Договором, Продавець має право вимагати від Покупця за кожен день прострочення сплати пені від простроченої суми в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період такого прострочення.
Таким чином, саме після отримання товару та з врахуванням пункту 3.5 Договору, а не з моменту укладання договору , як стверджує апелянт, починається відлік строку, встановленого у частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Щодо додаткового рішення.
Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 29.01.2026 у справі було клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат по справі №917/1997/25 задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла" (майдан Незалежності,16, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 21043232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортделюкс" (вул.Ярославська, 56 А, м.Київ, 04071, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39159184) 28 792, 24 грн. витрат на правову допомогу. В іншій частині у задоволені клопотання відмовлено.
Апелянт просить суд відмовити у задоволенні клопотання позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в частині стягнення «гонорару успіху».
Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.
Однією з основних засад ( принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно до приписів частини 1 та частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. ( ч.3 ст. 126 ГПК України)
Частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( ч.5 ст.126 ГПК України)
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ( ч.6 ст.126 ГПК України)
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження факту надання правничої допомоги представником позивача до матеріалів справи було додано ордер серія АІ № 2016249 від 17.10.2025 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС № 5682/10 від 03.06.2016 р., договір № 01-01/25 про надання правничої допомоги від 01.01.2025 р., додаткову угоду від 15.10.2025 р., калькуляцію № 16/01-26 від 16.01.2026 р. за вартістю витраченого на надання послуг часу, акт приймання передачі наданої правничої допомоги від 16.01.2026 р.
Судом першої інстанції було досліджено докази, надані позивачем, та надано їм належну правову оцінку. 
Апелянт стверджує, що "гонорар успіху" не є складовою витрат на професійну правничу допомогу. "Гонорар успіху" не є необхідним в межах розгляду наведеної справи, Оскільки для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, врахувавши реальність та необхідність понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу, у стягнення з відповідача судових витрат в частині "гонорару успіху" необхідно було відмовити.
Судова колегія з цього приводу зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Унінцем І. М. клієнту - ТОВ "СПОРТДЕЛЮКС" перелічених в акті прийняття-передачі наданої правничої допомоги наданих правничих послуг.
Додатковою угодою сторони визначили фіксовану форму гонорару:
- за складання та подання до Господарського суду Полтавської області позовної заяви, додатків до позовної заяви та необхідних процесуальних документів, про стягнення з ТОВ "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ВОРСКЛА" заборгованості за Договором поставки товару № 29/05-19В від 25.05.2019 року та додаткових угод, пені за порушення зобов`язання з оплати товару, стягнення судових витрат, клієнт здійснює сплату гонорару за досягнутий адвокатом у справі, вказаній у пп. 1.1.1. п. 1.1. цього договору, результат ("гонорар успіху"), що складає 1 (один) % від суми, що буде присуджена клієнту за рішенням суду у справі;
- за представництво інтересів клієнта у 1 (одному) судовому засіданні під час розгляду справи про стягнення з ТОВ "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ВОРСКЛА" заборгованості за Договором поставки товару №29/05-19В від 25.05.2019 року та додаткових угод, пені за порушення зобов`язання з оплати товару, клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі - 3 500,00 грн.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фіксований розмір гонорару, погоджений між позивачем та адвокатом Унінцем І. М. у додатковій угоді означає те, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у правовідносинах, що склалися між позивачем і його адвокатом у цій справі. 
Вартість послуг з надання правничої допомоги була погоджена між позивачем та адвокатом у договорі на надання допомоги адвоката у фіксованому розмірі, який не змінюється в залежності від обсягу наданих послуг та витраченого адвокатом часу, а отже, є чітко визначеним.
З огляду на наведене, судова колегія не убачає підстав для скасування або зміни додаткового рішення по справі.
Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)

В даному випадку, судова колегія приходить до висновку, що рішення по справі та додаткове рішення по справі, в оскаржуваній частині, прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим оскаржувані рішення залишаються без змін, а апеляційна скарга без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Футбольний клуб "Ворскла", м. Полтава, за вх. №192 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від "13" січня 2026 р. та на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від "29" січня 2026р.  у справі №917/1997/25  – залишити без задоволення.
2.Рішення господарського суду Полтавської області від "13" січня 2026 р. та додаткове рішення господарського суду Полтавської області від "29" січня 2026р.  у справі №917/1997/25  – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 29.04.2026.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов