Справа № 420/6975/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

23 червня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (вул. Богомольця, будинок 7/14, приміщення 182, місто Київ, 01024) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за поданим через підсистему «Електронний суд» позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (далі ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ») до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.
Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін в електронній формі.
Рішення суду від 29.05.2026 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000029/2 від 05.02.2026. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» судовий збір у розмірі 5705,91 грн. 
02.06.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій він просить стягнути на користь ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» витрати, пов`язані із залученням перекладача з перекладу митних документів по справі у розмірі 4200,00 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 26640,00 грн. 
В обґрунтування заяви зазначив, що після подачі позову до суду позивачем були понесені судові витрати на переклад документів здійснений на виконання ухвали суду про залишення позову без руху. Понесені витрати в частині перекладу склали 4 200 грн, що підтверджується рахунком №23 від 19.03.2026, Актом прийому – передачі виконаних робіт (наданих послуг) №23 від 20.03.2026, платіжною інструкцією № 309 від 19.03.2026.
Також зазначив,що позивачем були понесені витрати на правову допомогу у сумі 26640 грн., які були сплачені позивачем адвокату, що підтверджується договором №1/2902-ю/24 від 29.02.2024 про надання правової/правничої допомоги. Вказана сума була сплачена позивачем відповідно до виставленого рахунку №13 від 12.03.2026, що підтверджується платіжною інструкцією №280 від 12.03.2026. Також сторонами підписано Акт приймання – передачі від 01.06.2026 до укладеного договору.
Від представника Одеської митниці надійшло клопотання, у якій заявник просить зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 26640,00 грн є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності. 
Також у клопотанні представник просить відмови у стягненні витрат на переклад документів, оскільки, на його думку, такі витрати пов`язані із приведенням позовної заяви та доданих до неї письмових доказів у відповідність до вимог КАС України, тобто переклад документів замовлений позивачем до відкриття провадження у справі, тому понесені позивачем витрати безпосередньо не були пов`язані з розглядом цієї справи. Під час розгляду цієї справи рішення про залучення до участі у справі перекладача не приймалося, ухвалою суду перекладач до справи допущений не був. Одеська митниця вважає вимогу про стягнення витрат понесених на переклад документів такою, що не підлягає задоволенню. 
Заява про ухвалення додаткового рішення розглядається судом 23.06.2026 року з зв`язку із перебуванням головуючого судді Катаєвої Е.В. у відпустці. 
Вивчивши подану заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи в частині, що стосуються вказаної заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення (ч.2 ст. 252 КАС України).
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст.252 КАС України).
Враховуючи, що справа №420/6975/26 розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, то судом розглянуто заяву про ухвалення додаткового рішення у порядку письмового провадження в електронній формі.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Спеціаліст, перекладач, експерт отримують винагороду за виконані роботи (надані послуги), пов`язані із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.(ч.3,5 ст. 137 КАС України).
Судом встановлено, що позивач скористався послугами перекладача щодо здійснення офіційного перекладу письмових доказів з турецької та англійської мов на українську мову. Такі докази були надані до суду з метою доведення своєї правової позиції щодо протиправності рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2026/000029/2 від 05.02.2026.
На підтвердження наданих послуг з перекладу та їх оплати позивачем до заяви про ухвалення додаткового судового рішення долучено наступні документи: рахунок на оплату №23 від 19.03.2026 р., акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 20.03.2026 р. та платіжна інструкція №309 від 19.03.2026 р.
Згідно з рахунком на оплату №23 від 19.03.2026 ФОП ОСОБА_1 надано ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» послуги з перекладу документів з турецької та англійської мов на українську мову вартістю 4200,00 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції №309 від 19.03.2026 ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 4200,00 грн. 
20.03.2026 року ФОП ОСОБА_1 (виконавець) та ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (замовник) уклали акт №23 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) про те, що виконавець виконав роботи (надав послуги), а замовник прийняв надані послуги згідно рахунку №23 від 19.03.2026 року, вартістю 4200,00 грн. 
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 року по справі №160/7049/19 зазначив, що переклад документів замовлений позивачем вже під час розгляду справи в суді першої інстанції та наданий суду з метою доведення своєї позиції, отже понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення витрат, пов`язаних із залученням перекладача, а саме - за надану позивачу послугу перекладача з перекладу товаросупровідних та/чи інших документів.
На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує правові висновки Верховного Суду та вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача витрат за надану позивачу послугу перекладача з перекладу документів по даній справі у розмірі 4200,00 грн, про що необхідно ухвалити додаткове рішення. 
Також представник ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» просить стягнути на користь ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» витрати на правничу допомогу у розмірі 26640,00 грн. 
Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. 
Частинами 4-7 ст.134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом цієї справи надані копії документів, а саме: договору №1/2902-ю/24 про надання правової/правничої допомоги від 29.02.2024 року, додаткової угоди №10 від 12.03.2026 року до договору №1/2902-ю/24 про надання правової/правничої допомоги від 29.02.2024, рахунку №13 від 12.03.2026 року, платіжної інструкції №280 від 12.03.2026 року, акту приймання-передачі наданої правової/правничої допомоги №15 від 01.06.2026 року до договору про надання правової допомоги №1/2902-ю/24 від 29.02.2024 року.
Відповідно до п. 1.1. договору адвокат приймає доручення клієнта на представництво, захист прав і законних інтересів з питань звернення до суду в якості позивача у справах про оскарження рішень державних органів в тому числі митних органів.
Згідно п.1.6. договору гонорар адвоката визначається сторонами за домовленості сторін.
За правову/правничу допомогу, передбачену а п. 1.1. договору клієнт сплачує адвокату винагороду/гонорар у розмірах визначених сторонами за загальною домовленістю і визначених адвокатом у виставлених рахунках і/або додаткових угодах до цього договору складених за кожною окремою судовою справою. Винагорода/гонорар у визначених сторонами розмірі сплачується адвокату не пізніше 10 (десяти) банківських днів після виставлення рахунку та/або підписання додаткової угоди до цього договору (п. 1.9. договору).
12.03.2026 року сторони уклали додаткову угоду №10 до договору №1/2902-ю/24 про надання правової/правничої допомоги від 29.02.2024, згідно п.2. якої сторони погодили, що розмір винагороди/гонорару адвоката за виконання доручення вказаного у п.1 цієї додаткової угоди складає 35520 грн. З яких 26640 грн. сплачується клієнтом на протязі 10-ти банківських днів з моменту підписання цієї додаткової угоди, а залишок узгодженої сторонами суми у розмірі 8800 грн. після закінчення судової справи (судового розгляду справи у апеляційному суді) і вивільнення/розблокування грошових коштів на митному рахунку клієнта.
12.03.2026 року адвокатом Шевченко М.В. виставлено ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» рахунок №13 на загальну суму 26640,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №280 від 12.03.2026 ТОВ «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» сплачено на користь ФОП ОСОБА_2 26640,00 грн. 
Згідно з актом приймання-передачі наданої правової/правничої допомоги №15 від 01.06.2026 року до договору №1/2902-ю/24 від 29.02.2024 адвокатом Шевченко М.В. надано наступну правову допомогу: 1) ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом; 2) підготовка та подача документів до суду; 3) підготовка та подача відзиву на позов; 4) супровід справи в суді. Відповідно до положень укладеного договору (п.1.9) та виставленого рахунку №13 від 12.03.2026 року на суму 26640,00 грн сторони визначили розмір гонорару, який сплачується шляхом переказу грошей на банківський рахунок.
Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Дослідивши зміст наданих адвокатом доказів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, складності справи, об`єму наданих послуг, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 26640,00 грн є неспівмірними зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг позивачу у даній справі, з огляду на наступне.
Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд вважає необхідним врахувати наступні висновки Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 19.11.2024 у справі №340/8613/23 зазначив, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Так, Верховним Судом у постанові від 28.12.2020 року у справі №640/18402/19 сформований висновок, згідно якого розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Водночас Верховний Суд у цій же постанові зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
У додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17 Верховний Суд сформував правовий висновок, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином витрати на правничу допомогу мають бути фактичними в розрізі реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а їх розмір повинен бути обґрунтований та документально підтверджений.
При цьому особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які є реальними, необхідними, фактичними та доведеними належними доказами.
Приймаючи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи в межах предмета спору – оскарження рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, враховуючи, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 6000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь позивача, про що ухвалити додаткове рішення по цій справі. 
Керуючись ст. ст.132, 137, 139, 248, 252, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із залучення перекладача та витрат на правничу допомогу – задовольнити частково. 
Прийняти у справі №420/6975/26 додаткове рішення, яким стягнути з Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНДУСТРІЯ ВОДИ» (вул. Богомольця, будинок 7/14, приміщення 182, місто Київ, 01024, ЄДРПОУ 37701463) витрати, пов`язані із залучення перекладача у розмірі 4200,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. 
В задоволенні решти заяви відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва