ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 м.Дніпро Справа № 904/3579/25 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач),
суддів: Мартинюка С.В., Фещенко Ю.В.
розглянув заяву  ОСОБА_1 
про ухвалення додаткової постанови
за результатами розгляду апеляційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2026 (повне рішення 30.03.2026), суддя Примак С.А.
у справі №904/3579/25
за позовом ОСОБА_1 , м. Жовті Води, Дніпропетровська область 
до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бульвар Свободи 47", м. Жовті Води, Дніпропетровська область
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА-ОК", м. Жовті Води, Дніпропетровська область
про визнання недійсними та незаконними рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2026 у справі №904/3579/25 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 у справі №904/3579/25 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2026 у справі №904/3579/25 – задоволено.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2026 у справі №904/3579/25 скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено повністю.
Визнано недійсними рішення загальних зборах ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ “БУЛЬВАР СВОБОДИ 47”, які оформлені протоколом №1 від 23 вересня 2023 року.
Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бульвар Свободи 47" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, бульвар Свободи, 47; ідентифікаційний код 40422954) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 2 422,40 грн судового збору за розгляд позовної заяви та 3 633,60 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.
25.05.2026 до Центрального апеляційного господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій заявник просить стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бульвар Свободи 47" витрати на правничу допомогу у розмірі 120 000,00 грн, з яких: витрати з надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 80 000,00 грн, витрати з надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 40 000,00 грн.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.05.2026 для розгляду заяви визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Золотарьова Я.С. (доповідач), суддів - Мартинюк С.В., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2026 заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат прийнято до розгляду. Запропоновано учасникам справи протягом 5 днів з дати отримання ухвали надати заперечення щодо заяви відповідача.
29.05.2026 відповідач подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 10 000,00 грн.
Клопотання обґрунтоване тим, що заявлена ОСОБА_1 сума у розмірі 120 000,00 грн є завищеною, необґрунтованою та неспівмірною. Сума 120 000,00 грн (80 000 грн за першу інстанцію та 40 000 грн за апеляцію) не відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та часу, витраченому на виконання робіт. Витрати на правничу допомогу мають бути не лише фактичними, а й неминучими та розумними за розміром. Стягнення такої суми становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципам справедливого розподілу судових витрат. 
Заявник наголошує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Апеляційний суд дослідив матеріали справи, проаналізував заяву про ухвалення додаткової постанови, та дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви, виходячи з такого.
Щодо витрат на правову допомогу, понесених позивачем у суді першої інстанції.
За приписами пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Апеляційний суд зазначає, що договір про надання правової допомоги від 27.06.2025 був укладений для представництва інтересів за позовною заявою у суді першої інстанції. Також в акті приймання-передачі виконаної роботи від 26.03.2026 на суму 80 000 грн. зазначені послуги, які були надані адвокатом клієнту під час розгляду справи у суді першої інстанції.
Відповідно вказаний договір та акт підтверджують надання правової допомоги в суді першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві було зазначено орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу в суді першої інстанції на суму 80 000,00 грн.
Колегія суддів не вбачає підстави для задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат у сумі 80 000 грн., оскільки позивач мав звернутись до суду першої інстанції із заявою про такий розподіл, надати докази, що підтверджують ці витрати до судових дебатів, або зазначити до судових дебатів про те, що відповідні докази будуть подані не пізніше п`яти днів після проголошення судового рішення. 
Так, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням:
а) висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги;
б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;
в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції;
г) строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження.
З наведеного вбачається, що апеляційний суд, у разі скасування чи зміни судового рішення, здійснює новий розподіл судових витрат. Тобто, апеляційний суд, в залежності від результату апеляційного перегляду, може змінити рішення суду в частині розподілу судових витрат (як судового збору, так і витрат на правову допомогу). Водночас, такий новий розподіл може мати місце лише за умови, що суд першої інстанції здійснив такий розподіл. Якщо суд першої інстанції не здійснив розподіл судових витрат (витрат на правову допомогу) внаслідок невиконання стороною вимог ст. частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд такі витрати не розподіляє. 
Окремо апеляційним судом розглядається та вирішується питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Узагальнюючи наведене, можна дійти висновку про те, що апеляційний суд не може замінити суд першої інстанції у питанні розподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки такий розподіл здійснює суд, який розглядає справу. Апеляційний суд має повноваження лише здійснити новий розподіл у тих випадках, якщо він скасовує або змінює судове рішення.
Відповідно питання розподілу судових витрат, які позивач поніс у першій інстанції мав розглядати саме суд першої інстанції, а не апеляційний суд.
Тому в цій частині заява позивача не може бути задоволена судом апеляційної інстанції. 
Щодо витрат на правову допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції.
Заявником в апеляційні скарзі було зазначено орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу у апеляційній інстанції у розмірі 40 000,00 грн. 
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в апеляційному суді було долучено до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 08.04.2026 та акт приймання-передачі виконаної роботи від 20.05.2026.
Згідно пункту 1.1 договору від 08.04.2026 клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Відповідно до пункту 4.1 договору за надання правничої допомоги, яка є предметом договору, згідно пункту 2.1 цього договору та об`єму наданих послуг, які зазначені у пункті 2.5 цього договору, адвокатському бюро клієнт сплачує грошову винагороду у розмірі 40 000,00 грн.
20.05.2026 між позивачем та адвокатським бюро було підписано Акт приймання-передачі виконаної роботи, в якому зазначено, що адвокатським бюро були надані послуги позивачу на загальну суму у 40 000,00 грн, а саме: ознайомлення з повним текстом рішення першої інстанції та аналіз, усна консультація за наслідком ознайомлення з формуванням та узгодження правової позиції з урахування вивчення практики ВС в подібних правовідносинах, підготовка та подача апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частиною п`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічну правову позицію викладено у Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.
Оцінюючи обсяг наданої адвокатом під час апеляційного перегляду справи правничої допомоги та її вартість, враховуючи заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що застосовується Європейським судом з прав людини, суд доходить висновку, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю, та з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також незмінності правової позиції сторін під час апеляційного перегляду справи, справедливою та співмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20 000 грн.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на правничу допомогу у справі №904/3579/25 – задовольнити частково.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бульвар Свободи 47" на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені скаржником під час апеляційного перегляду у розмірі 20 000,00 грн.
В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Видачу наказу на виконання цієї постанови, з урахуванням відповідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення – 01.06.2026. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.В. Фещенко