ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 р. Справа№ 910/10973/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ткаченка Б.О.
суддів: Барсук М.А. 
Гаврилюка О.М. 

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 21.05.2026:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025
у справі №910/10973/25 (суддя - Ковтун С.А.)
за позовом ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт", ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання недійсними договорів, визначення розміру частки у статутному капіталі товариства, скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 задоволено заяву ОСОБА_2 . Заборонено державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснювати будь-які дії щодо внесення змін до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт". 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову можуть вчинити негативний вплив на діяльність Товариства в цілому, блокувати його діяльність, оскільки заборона проведення будь-яких реєстраційних дій відносно скаржника має наслідком блокування прийняття будь-яких рішень, зокрема, необхідних для здійснення господарської діяльності Товариства, що є недопустимим з огляду на вимоги ст. 6 ГК України.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 про забезпечення позову у справі №910/10973/25 - скасувати. В задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . 
Узагальнені доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що вжитий судом захід забезпечення позову жодним чином не забезпечує позивачу виконання у подальшому судового рішення у випадку задоволення позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 
21.10.2025 через відділ документального забезпечення від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт", відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що вчинене щодо ТОВ «ЄВРОСВЄТ» та його учасника ОСОБА_2 рейдерство розпочалось із низки реєстраційних дій, за результатами яких фактичним бенефіціарним власником товариства став 19-річний ОСОБА_3 , мешканець Донецької області. На даний час новий одноосібний учасник та керівник товариства ОСОБА_1 з одного боку стверджує про «повну збитковість» і відсутність у нього активів, а з іншого боку вимагає від АТ «ОТП БАНК» повернення 43,05 млн.грн. дебіторської заборгованості. Відповідні докази наведеного додаються. Цілком обгрунтованим припущенням є та обставина, що з поверненням вказаних коштів знову відбудеться зміна учасника/керівника товариства на чергового 19-річного мешканця Донецької області (для запобігання відповідальності), а кошти зникнуть у тому ж напрямку.
22.10.2025 через відділ документального забезпечення від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Сітайло Л.Г., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 та призначено справу до розгляду на 23.10.2025.
Відповідно до витягу з протоколу раніше визначеному автоматизованою системою складу суду від 23.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Ткаченко Б.О., суддів - Сітайло Л.Г., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 залишено без руху та запропоновано скаржнику усунути недоліки.
29.09.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої сторона долучила докази направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї документів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25, об`єднано розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 в одне апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 23.10.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи на 13.11.2025.
21.04.2026 згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, для розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 прийнято апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026 відкладено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 на 21.05.2026.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання 
Учасники апеляційного провадження у судове засідання 21.05.2026 не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
12.11.2025 через відділ документального забезпечення від ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.
12.02.2026 через відділ документального забезпечення від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника останнього.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" (відповідача-1/Товариства/ТОВ "Євросвєт"), ОСОБА_3 (відповідача-2), ОСОБА_1 (відповідача-3), ОСОБА_4 (відповідача-4), Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідача-5) про: 
- визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" від 08.08.2025, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу (відступлення) частки від 22.08.2025, укладеного між Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_3 , за яким відчужено 50% частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт", належної ОСОБА_2 ;
- визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" в сумі 4920,00 грн та розмір часток у статутному (складеному) капіталі його учасників:
розмір частки ОСОБА_2 в статутному капіталі ТОВ "Євросвєт" складає 2460,00 грн, що становить 50 % статутного капіталу ТОВ "Євросвєт";
розмір частки ОСОБА_4 в статутному капіталі ТОВ "Євросвєт" складає 2460,00 грн, що становить 50 % статутного капіталу ТОВ "Євросвєт".
- скасування реєстраційних дій/записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме:
"Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 25.08.2025 13:46:22,1000731070023037820. Зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна місцезнаходження юридичної особи. Зміна структури власності, Тавтєлєв А.В. , Приватний нотаріус Тавтєлєв А.В.";
"Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 28.08.2025 17:11:18, 1000711070024052824, Відомості про кінцевого бенефіціарного власника в актуальному стані. Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Перехід юридичної особи на діяльність на підставі власного установчого документа або модельного статуту. Тавтєлєв А.В. , Приватний нотаріус Тавтєлєв А.В.".
Метою подачі прозову є відновлення корпоративних прав позивача як учасника ТОВ "Євросвєт" та правового статусу учасників Товариства, який існував до порушення їх прав. Таке порушення, на думку позивача, мало місце внаслідок незаконної зміни складу учасників Товариства з ОСОБА_2 (50 % статутного капіталу) та ОСОБА_4 (50 % статутного капіталу) на ОСОБА_3 .. Зміна мала місце на підставі правочинів, визнання недійсними яких є предметом позову. Зокрема: 
- обґрунтовуючи недійсність договору дарування частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" від 08.08.2025, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , позивач посилається на ряд обставин: позивач вважає, що підпис ОСОБА_4 у цьому договорі є підробленим; ОСОБА_4 внесок до статутного капіталу Товариства не вніс, а тому не мав права відчужувати свою частку; цей договір є удаваним. 
- недійсність договору купівлі-продажу (відступлення) частки від 22.08.2025, укладеного між Дарницьким відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та ОСОБА_3 , за яким відчужено 50% частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт", належної ОСОБА_2 , мотивована невідповідністю договору процедурі звернення стягнення на частку учасника товариства. За твердженням позивача, оскільки Товариство не отримувало звернення виконавця про надання відомостей для розрахунку вартості частки і, відповідно, таких документів не надало, частка належна позивачу, згідно з приписами частини 8 статті 22 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", підлягала передачі на реалізацію на аукціоні в загальному порядку. Натомість державний виконавець застосував процедуру викупу частки іншим учасником Товариства. Також позивач вважає, що сама процедура продажу мала місце з порушеннями Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю": державний виконавець прийняв рішення про продаж частки іншому учаснику до спливу 30-ти денного строку, наданого Товариству для надання відомостей для розрахунку вартості частки; вартість частки розрахована не на день, що передував накладенню арешту на частку.
Незаконність наведених вище правочинів, на думку позивача, є підставою для відновлення порушеного права позивача шляхом визнання, відповідно підпункту "д" пункту 3 частини 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", розміру статутного капіталу Товариства та розмірів його учасників, який існував до такого порушення. 
Оскаржуваними реєстраційними діями внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (про зміну керівника Товариства та збільшення розміру статутного капіталу), які належить скасувати.
Одночасно з позовом ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснювати будь-які дії щодо внесення змін до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" (код 39073144).
Заявник вважає, що фактично він став об`єктом неправомірних дій невстановлених осіб щодо заволодіння корпоративними правами Товариства, і характер протиправності свідчить про навмисний намір створення обставин, які ускладнюють відновлення порушення права: здійснена зміна директора Товариства, місцезнаходження та номери засобів зв`язку Товариства; залучення до договору дарування як обдарованого особи, яка зареєстрована в Донецькій області (24 км від лінії фронту), дійсне місцезнаходження якої встановити неможливо; невідкладний продаж обдарованою особою частки у статутному капіталі, яка була щойно подарована; велика кількість реєстраційних дій менш ніж за два тижня, у тому числі тих, що не мають жодного правового сенсу (так звані "підтвердження") і направлені виключно на "закріплення" попередніх реєстраційних дій.
Спроба заволодіння корпоративними правами Товариства є однією із чергових спроб, попередньо Товариство (яке має в активах наразі лише більш як 50 млн.грн. дебіторської заборгованості інших осіб) та його учасники ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у 2017 - 2018 роках вже були об`єктами схожих захоплень, у тому числі шляхом підроблення документів (включно із нотаріальними). Ці обставини встановлені рішеннями Господарського суду міста Києва у справах № 910/3611/17 та № 910/19692/17, Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/6355/17, що набрали законної сили. 
З огляду на викладене позивач вважає, що наявна недобросовісна процесуальна поведінка невстановлених осіб, спрямована на штучне створення подальшого ланцюга протиправних дій, рішень та правочинів, з явною метою створення утруднень щодо вирішення спору.
Тому, на його думку, слід дійти до достатньо обґрунтованого висновку про подальші можливі дії, направлені на зміну титульних власників корпоративних прав, що безумовно утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду в цій справі у разі задоволення позову. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що запропонований позивачем захід забезпечення позову направлений на створення умов реальності рішення суду у визначеному складі учасників, не є рівнозначним задоволенню позову, в повній мірі відповідає критерію співмірності та адекватності. Він не призводить до припинення господарської діяльності Товариства, до погіршення майна Товариства та учасників чи зниження його вартості

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 
Відповідно до частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Згідно з положеннями частини 5 статті 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Положеннями частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
З аналізу положень статті 136 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що означеною нормою процесуального права передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Тобто, за змістом частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звернувся позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Системний аналіз положень частини 1 статті 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені у частинах 2, 5, 6, 7 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).
Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.
У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року в справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року в справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
За результатами дослідження поданих заявником документів, у контексті доводів апеляційних скарг, колегія суддів погоджується із висновком суд першої інстанції про обґрунтованість тверджень останнього про те, що запропонований позивачем захід забезпечення позову направлений на створення умов реальності рішення суду у визначеному складі учасників, не є рівнозначним задоволенню позову, в повній мірі відповідає критерію співмірності та адекватності. Він не призводить до припинення господарської діяльності Товариства, до погіршення майна Товариства та учасників чи зниження його вартості.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, а відтак у даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім «право на суд», яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом.
ЄСПЛ у контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 року в справі «Кюблер проти Німеччини», заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені «правом на суд».
Водночас під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Відхиляючи доводи апеляцйної скарги, колегія суддів зазначає, що запропонований позивачем захід забезпечення позову не призведе до порушення майнових прав Товариства та не вплине на його господарську діяльність.
Враховуючи наведене, суд наголошує, що запропонований заявником захід забезпечення позову в цій справі не є тотожним з позовними вимогами, є адекватним та ефективним, а також носить тимчасовий характер, не завдає шкоди та збитків іншим учасникам справи. Разом із тим, вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача.
Інші доводи, наведені скаржниками в апеляційних скаргах, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційних скаргах обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржників викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржувану ухвалу постановлено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25, за наведених скаржниками доводів та в межах апеляційних скарг. 

Розподіл судових витрат
Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційних скарг залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Євросвєт" та ОСОБА_1 .
4. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/10973/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст складено та підписано 04.06.2026.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко 

Судді М.А. Барсук

О.М. Гаврилюк