П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2026  	Справа №607/9963/26 Провадження №3/607/3233/2026	
  	м. Тернопіль	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу поліції №2 Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №782542 від 29.04.2026, 15.04.2026 о 21:09 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме висловлював погрози та образи, чим могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушив п.п. 3, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 268 КУпАП справу слід розглянути у відсутності ОСОБА_1 .
Також судом надсилалася повістка потерпілій ОСОБА_2 за місцем її проживання, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, про виклик до суду на 25.05.2026 о 13:55 та 25.06.2026 о 10:25, однак у зазначені судові засідання вона не з`явилася, а кореспонденція повернулася до суду без вручення із відмітками АТ «Укрпошта»: «адресат відсутній».
Крім того, секретарем судового засідання за номером телефону потерпілої ОСОБА_2 , зазначеним у її письмових поясненнях від 15.04.2026, здійснено телефонний дзвінок з метою повідомити її про дату, час і місце розгляду справи, однак абонент на виклик не відповів.
Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненому до матеріалів справи долучено:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №782542 від 29.04.2026;
- копію рапорту, який зареєстрований 15.04.2026 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) відділ поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №3531, відповідно до якого 15.04.2026 о 21:09 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.04.2026 о 21:09 за адресою: АДРЕСА_2 , син вчиняє домашнє насильство з матір`ю ОСОБА_2 та заявником. БШД не потребують. Син був на війні, на даний час списаний;
- копію заяви ОСОБА_2 від 15.04.2026 про притягнення до відповідальності її сина ОСОБА_1 за вчинення ним домашнього насильства;
- копію пояснень ОСОБА_2 від 15.04.2026, з яких не вбачається, що їй була завдана будь-яка шкода;
- копію пояснень свідка ОСОБА_3 від 15.04.2026 щодо вчинення його сином ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно ОСОБА_2 .
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ВАД №782542 від 29.04.2026, у ньому зазначено, що діями ОСОБА_1 могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Водночас диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за умисне вчинення діянь домашнього насильства, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої.
Таким чином, формулювання «могла бути завдана шкода» не відповідає обов`язковій ознаці об`єктивної сторони правопорушення, оскільки закон вимагає встановлення факту реального настання шкоди, а не лише її ймовірності.
Крім того, потерпіла ОСОБА_2 , попри вжиття судом заходів щодо її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, що позбавило суд можливості безпосередньо з`ясувати характер та наслідки спірних дій, зокрема наявність чи відсутність шкоди її психічному здоров`ю.
Також зі змісту письмових пояснень свідка та потерпілої не вбачається відомостей про заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 .
Відеозапису події або інших об`єктивних доказів до матеріалів справи не долучено.
Окрім цього, ОСОБА_1 інкримінується порушення, зокрема, п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однак фактичний зміст інкримінованих дій зводиться до вчинення психологічного насильства у розумінні зазначеного Закону, тобто порушення п. 14 ч. 1 ст. 1 цього Закону.
Таким чином, зібрані у справі докази не підтверджують наявності в діях ОСОБА_1 обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме заподіяння шкоди психічному здоров`ю потерпілої.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель