Справа № 308/16122/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року      місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді – Дегтяренко К.С.
секретаря судового засідання – Ткаченко Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Радь Івана Івановича до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Таскомбанк» про скасування рішення щодо державної реєстрації прав та визнання договору купівлі продажу недійсним,-

встановив:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вказана справа.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено кредитний договір №06/2055К-07 згідно пункту 1.1. якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування у сумі 50 000,00 доларів США під 14,0% річних.
З метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов`язань, що виникають за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007, 24.09.2007 між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3224 (далі - договір іпотеки).
Згідно пункту 1.2.1. договору іпотеки вбачається, що предметом іпотеки є салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія №06/2055К-07 від 27.10.2004, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення від 13.10.2004 №275.
У зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 виконувати свої зобов`язання за кредитним договором на умовах реструктуризації, між банком та позивачем укладено та підписано необхідні зміни до кредитного договору 17.08.2009, 29.12.2010 та 18.12.2012 до договору іпотеки.
04 березня 2015 року, через неналежне виконання ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань, ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 в сумі 805 015 гривень 81 коп. в результаті чого 07.04.2015 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області відкрито провадження у справі №308/2494/15-ц. Станом на момент подання ОСОБА_1 даного позову, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області рішення за результатом розгляду справи №308/2494/15-ц не ухвалено.
05 травня 2021 року акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК на адресу ОСОБА_1 подано лист за вих.№1176/ДЗ відповідно до якого повідомляється, що з 29 квітня 2021 року всі права вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього, а також права за договорами забезпечення, у тому числі поруки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07, перейшли від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК».
20 травня 2021 року AT «ТАСКОМБАНК» до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в межах справи №308/2494/15-ц подано заяву про заміну сторони у справі за результатом розгляду якої ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як позивача, на підставі ухвали від 03.09.2021 замінено його правонаступником AT «ТАСКОМБАНК».
У липні 2021 року ОСОБА_1 від AT «ТАСКОМБАНК» отримано повідомлення-вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору від 12.07.2021 за вих.№11249/70.2.2, згідно якого позивача повідомлено про порушення умов основного зобов`язання та з урахуванням умов кредитного договору, банк вимагає погашення вищезазначеної заборгованості за кредитним договором у тридцятиденний строк, зазначено, що у випадку невиконання або невчасного виконання цієї вимоги, банк буде вимушений звернути стягнення на передане в іпотеку майно, з метою стягнення вищезазначеної суми заборгованості за кредитним договором, шляхом набуття у власність, в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому чинним законодавством України.
Представник позивача вказав, що сума заборгованості за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 вважається спірною, що і слугувало підставою звернення до суду та відкриття провадження у справі №308/2494/15-ц, адресована AT «ТАСКОМБАНК» вимога щодо повернення суми заборгованості за кредитним договором була залишена позивачем без задоволення.
На початку січня 2022 року позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що 20.08.2021 приватним нотаріусом Деяк Катериною Каролівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59965340 від 20.08.2021, згідно якого вирішено зареєструвати право власності на належне позивачу нежитлове приміщення - салон краси, за AT «ТАСКОМБАНК», а підставою для вчинення відповідної державної реєстрації слугував, зокрема, договір іпотеки.

В подальшому, у квітні 2024 року AT «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер: 1388, виданий 04.04.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., здійснено продаж предмета іпотеки. 
Представник позивача вважає, що здійснене AT «ТАСКОМБАНК» звернення стягнення на предмет іпотеки та наступний його продаж на користь ОСОБА_2 є протиправним, а прийняте приватним нотаріусом Розсоха С.С. рішення про державну реєстрацію прав підлягає скасуванню.
Оскільки нарахована ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року вважається позивачем надмірною та необгрунтованою. Крім того зазначає, що повернення суми кредиту здійснювалось ОСОБА_1 шляхом сплати кожного місяця платежів у відповідності до графіку платежів передбаченого як пунктом 4.5 кредитного договору №06/2055К-07 від 24.10.2007 року так і додатковими угодами до нього, то зазначена сума заборгованості пред`явлена до стягнення із пропуском трьох річного строку позовної давності.

Представник позивача зазначає, що на момент укладання договору іпотеки предмет іпотеки був оцінений сторонами у суму 808 000 гривень 00 коп., що підтверджується пунктом 13. договору іпотеки.
Адвокат вважає, що ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» реалізовано своє право на захист порушених прав за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007 року шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, є достатні підстави прийти до висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки, оскільки майбутнє виконання основного зобов`язання на підставі рішення суду виключає можливість задоволення вимог за рахунок забезпечувального зобов`язання. Разом із тим, здійснення стягнення за основним зобов`язання та одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки за своєю природою є подвійним стягненням, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства, в межах даного спору стягнення яке здійснюється AT «ТАСКОМБАНК» є не тільки подвійним але і надмірним, оскільки вартість предмета іпотеки не лише відповідає сумі заборгованості яка стягується Відповідачем в межах справи №308/2494/15-ц але і перевищує її.
Враховуючи наведене представник позивача просить скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.04.2024 року, індексний номер: 72430630 про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2438734021101, загальною площею 141.6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 та визнати недійсним договір купівлі - продажу, серія та номер: 1388, виданий 04.04.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха Сергієм Сергійовичем.

29 листопада 2024 року представник відповідача АТ «ТАСКОМБАНК» Пономаренко О.В., подав відзив на позовну заяву згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з тим, що зазначені в змісті позовної заяви вимоги не підкріплюються жодними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Крім того, адвокат вказує, що існує рішення суду, яке набрало законної сили і яким встановлено правомірність, законність та обґрунтованість державної реєстрації зазначеного в позові нерухомого майна за АТ «ТАСКОМБАНК», а отже будь які подальші посилання на нібито незаконність та спірність вищевказаного в змісті нового позову є нікчемними та не заслуговують на увагу. За вказаних обставин відсутні жодні підстави для визнання недійсними будь-яких наступних угод щодо цього майна, які укладались АТ «ТАСКОМБАНК» на законних підставах – як власником даного майна, зокрема, з ОСОБА_2 .
04 грудня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бойко Б.Б. подав відзив на позовну заяву згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бойко Б.Б. про закриття провадження у справі.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 08 травня 2026 року:
- представник позивача не з`явився, в поданому клопотанні просив позовні вимоги задовольнити, розгляд провести у його відсутності;
- представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бойко Б.Б. не з`явився, в поданому клопотанні заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що позов є необґрунтованим, надав пояснення, аналогічні викладеним у раніше поданому відзиві, просив розгляд провести у їх відсутності.
- представник відповідача АТ «ТАСКОМБАНК» Пономаренко О.В. не з`явився, надав пояснення, аналогічні викладеним у раніше поданому відзиві.
Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень.
Як встановлено судом, 24 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» з однієї сторони, та ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено кредитний договір №06/2055К-07 згідно пункту 1.1. якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування у сумі 50 000,00 доларів США під 14,0% річних.
24 вересня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань взятих на себе позичальником за кредитним договором №06/2055К-07, між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. та зареєстрований в реєстрі за номером 3224, відповідно до умов якого позивач добровільно передав в іпотеку відповідачу салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належну їй на праві власності.
05 травня 2021 року акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК на адресу ОСОБА_1 подано лист за вих.№1176/ДЗ відповідно до якого повідомляється, що з 29 квітня 2021 року всі права вимоги за кредитним договором №06/2055К-07 від 24.10.2007, разом з усіма змінами, доповненнями і додатковими угодами до нього, а також права за договорами забезпечення, у тому числі поруки, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором №06/2055К-07, перейшли від акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК».
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п.4.1 договору іпотеки від 24.09.2007 встановлено, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем кредитного договору та/або даного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно з п.4.3 договору іпотеки від 24.09.2007 звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п.4.4 іпотечного договору встановлено, що реалізація предмету іпотеки здійснюється іпотекодержателем в тому числі шляхом прийняття предмету іпотеки у власність іпотеко держателем, в порядку визначеному ст.37 Законом України «Про іпотеку». При цьому це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя згідно якого сторони домовилися, що вартість предмету іпотеки не може нижчою від експертної оцінки майна, проведеної не пізніше, ніж за гри місяці до моменту прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателем.
За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.
Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:
- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;
- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.
Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Судом встановлено, що реєстрація права власності на предмет іпотеки - салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулася на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» та відповідного застереження в іпотечному договорі від 24.09.2007.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.
Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.
За змістом ст.ст.3, 6, 627, 629 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач і банк, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір №06/2055К-07 від 24.10.2007 та на забезпечення його виконання, - іпотечний договір від 24.09.2007, за яким позивач передав в іпотеку банку приміщення - салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначені договори є чинними і обов`язковими для виконання.
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.
Судом встановлено і це не оспорюються сторонами, а тому в силу вимогст.82 ЦПК України не підлягає доведенню іншими належними засобами доказування, що позивач ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором №06/2055/К-07 не виконувала, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором і порушення прав банку.
В подальшому 20.08.2021 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., було прийнято рішення про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, а саме: салон краси, реконструйований з власних приміщень №3 та №4, загальною площею 141,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., реєстраційний номером об`єкта нерухомого майна: 2438734021101 за АТ «ТАСКОМБАНК».
У квітні 2024 року AT «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер: 1388, виданий 04.04.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., здійснено продаж предмета іпотеки.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2023 року у справі № 308/1315/22 яке набрало законної сили 05.02.2024 року на підставі постанови Заарпатського апеляційного суду від 05.02.2024, позивачем ОСОБА_1 вже було подано позов до акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», про скасування рішення щодо державної реєстрації прав за АТ "ТАСКОМБАНК" у задоволенні вказаного позову було відмолено. 
Тбто укладаючи договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 , АТ "ТАСКОМБАНК" був повноправним власником предмета іпотеки. 
Зважаючи на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено порушення його прав при проведенні банком реєстрації права власності на іпотечне майно та подальший його продаж, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.
Так як у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору слід покласти на позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 13, 141,158,259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,
ухвалив:

У задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Відповідачі:  ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 09806443.
Повний текст рішення суду було складено 18 травня 2026 року.

Суддя          Дегтяренко К.С.