Справа № 560/5209/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

28 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправною бездіяльність керівника Хмельницької обласної прокуратури щодо неподання клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв . Зобов`язати керівника Хмельницької обласної прокуратури або іншу уповноважену на те особу Хмельницької обласної прокуратури, подати клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працюючи в органах прокуратури Хмельницької області отримав службове житло. У подальшому він звернувся до керівника обласної прокуратури із заявою про виключення житлового приміщення зі складу службових, проте, керівником обласної прокуратури звернення залишено без задоволення.
Вважає відмову керівника Хмельницької обласної прокуратури на заяву ОСОБА_1 про виключення службового жилого приміщення із числа службових протиправною.
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вказує, що оскільки питання про виключення житлового приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком роботодавця, тому таке право і є дискреційними повноваженнями керівника обласної прокуратури. 
Представник позивача на адресу суду надіслав відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Від представника Хмельницької міської ради на адресу суд надійшли письмові пояснення, в яких вказує на те, що виключення жилого приміщення із числа службових провадиться рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування на підставі клопотання відповідного органу прокуратури. Подання такого клопотання до виконавчого комітету міської ради є правом, а не обов`язком відповідного органу прокуратури. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.09.2024 у справі №161/21587/20.
Дослідивши наявні в матеріалах справи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що наказом керівника Хмельницької обласної прокуратури від 29.07.2021 ОСОБА_1 надано службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 кв.м, на сім`ю у складі: ОСОБА_2 (дружина); ОСОБА_3 (дочка).
На підставі рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 12.08.2021 №728 ОСОБА_1 видано ордер на службове жиле приміщення № 000358 серія ХМН.
Вказане рішення прийнято на підставі Житлового кодексу України, Закону України «Про прокуратуру», Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17.07.2020 № 323, постанови Ради Міністрів Української PCP від 04.02.1988 № 37 «Про службові жилі приміщення».
14 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виключення службового жилого приміщення (квартири АДРЕСА_1 ) із числа службових до керівника Хмельницької обласної прокуратури.
Згідно відповіді (листа) №25-43ВИХ-26 від 19.02.2026 наданої керівником Хмельницької обласної прокуратури повідомлено позивача, що жиле приміщення виключається із числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадку, коли в установленому порядку його виключеного із числа жилих. А також зазначено, що потреба у використанні зазначеного службового жилого приміщення на даний час не відпала.
Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями пункту 1.7. Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури затвердженого Наказом Генерального прокурора 17 липня 2020 року № 323, Особа, яка належить до кола осіб, зазначених у пункті 4.2 цього Положення, має право звернутися до Генерального прокурора, керівника регіональної (обласної) прокуратури, спеціалізованої прокуратури на правах обласної із заявою про виключення службового жилого приміщення, в якому вона проживає спільно зі своєю сім`єю, із числа службових (додаток 2) за наявності документів, що підтверджують відсутність у неї та членів її сім`ї власного житла в населеному пункті, де розміщений відповідний орган прокуратури.
Пункт 4.2 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури затвердженого Наказом Генерального прокурора 17 липня 2020 року № 323, передбачає, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 4.1 цього Положення, не може бути виселено зокрема, осіб, які пропрацювали в органах прокуратури не менш як десять років.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , працював в органах прокуратури з 01 вересня 2009 року по 16 травня 2025 року, неодноразово отримував нагороди та заохочення, в тому числі і від Генерального прокурора, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 розділом “Відомості про заохочення”, а також ОСОБА_4 представляв органи прокуратури Хмельниччини в органах прокурорського самоврядування Раді прокурорів України, що забезпечувала незалежність прокурорів та розглядала питання їх професійної етики та соціального захисту. За час роботи на ОСОБА_1 не було накладено жодного дисциплінарного стягнення. Загальний стаж роботи ОСОБА_1 , в органах прокуратури становить 15 років, 8 місяців, 15 днів, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою відповідача від 26.01.2026 року. 
Крім того, на дату подання позовної заяви ОСОБА_1 та члени його сім`ї не мають у власності власного житла.
Відповідно до статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Основні механізми та особливості державної політики з надання працівникам органів прокуратури службових жилих приміщень визначає Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури затвердженого Наказом Генерального прокурора 17 липня 2020 року № 323 та Житловим кодексом України, які встановлюють можливість отримання службових жилих приміщень працівниками органів прокуратури та членами їх сімей, та регулює відносини у цій галузі.
Частиною 1 статті 31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством України), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
За змістом статті 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ради видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення (ч. 1 ст. 122 Житлового кодексу).
Норма жилої площі в Україні, згідно статті 47 Житлового кодексу України встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. 
Суд зазначає, що ОСОБА_1 мешкає в квартирі АДРЕСА_2 спільно з дружиною та донькою, тобто сім`єю у складі 3 осіб. 
Отже, згідно норм Житлового кодексу на сім`ю із трьох осіб необхідно 13,65х3=40,95 м.кв. житлової площі.
Службова квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв. та загальну площу 65,1 кв.м. 
Таким чином, розмір жилої площі позивача та членів його сім`ї нижчий за норму, передбачену у статті 47 Житлового кодексу України.
Згідно з пунктом 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
Крім того, листом від 27.02.2026 №25-44ВИХ-26 Хмельницька обласна прокуратура повідомляє, що упродовж січня-лютого 2026 року житлово-побутовою комісією Хмельницької обласної прокуратури за результатами розгляду 24 заяв про виключення жилих приміщень із числа службових прийнято рішення звернутись до керівника Хмельницької обласної прокуратури з пропозицією щодо внесення до виконавчого комітету Хмельницької міської ради клопотань про виключення 23 службових жилих приміщень, по 1 заяві відмовлено.
Протоколом №2 від 22.01.2026 комісія ухвалила пропозицію звернутись до керівника обласної прокуратури з клопотанням про виключення службового приміщення, в якому проживає позивач із сім`єю, із числа службових. 
Аналогічна позиція спостерігається і в Протоколі №1 від 21.01.2026: у пунктах 1.15 та 1.16 резолютивної частини комісія ухвалила пропозицію звернутись до керівника з клопотаннями про виключення службових приміщень за тією ж адресою будинку ( АДРЕСА_3 ), що і в позивача.
У подальшому керівник Хмельницької обласної прокуратури листами від 29.01.2026 №19-14ВИХ-26 та №19-13ВИХ-26 звернувся до Хмельницького міського голови з проханням винести на розгляд виконавчого комітету питання про виключення службових квартир із числа службових, оскільки потреба в такому їх використанні відпала.
Суд зазначає, що вказані листи не стосуються позивача, однак суттєвим є той факт, що в листі від 29.01.2026 №19-13ВИХ-26 житлова площа службової квартири, щодо якої ініційовано виключення, становить 29,3 кв. м, що є ідентичним житловій площі, яку займає сім`я позивача за тією ж адресою.
Вибіркове застосування відповідачем своїх повноважень, без єдиних критеріїв, ставить позивача у гірше становище порівняно з іншими особами у тотожній ситуації та вказує на нівелювання Хмельницькою обласною прокуратурою керівних принципів та позицій міжнародних інституцій.
Суд зазначає, що у листі-відмові керівника прокуратури не наведено жодного конкретного розрахунку чи обґрунтування, чому саме ця квартира площею лише 29,3 кв.м не може бути виключена із складу службової, а отже відмова має формальний характер.
Згідно правових позицій Верховного Суду, висловлених, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справі №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а, від 12.04.2018 у справі №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто дискреційними є права суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
У рішенні Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 24.03.1988), суд вказав, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.
У рішенні Європейського Суду з прав людини, у справі «Волохи проти України» зазначено: "Таким чином, Суд доходить висновку, що це втручання не може розглядатися як таке, що було здійснене «згідно із законом», оскільки законодавство України не визначає з достатньою чіткістю межі та умови здійснення органами влади своїх дискреційних повноважень у сфері, про яку йдеться, та не передбачає достатніх гарантій захисту від свавілля при застосуванні таких заходів спостереження".
Отже, керівник Хмельницької обласної прокуратури самостійно, всупереч рішенню житлової комісії, дійшов висновку про необхідність надати відмову у виключенні службової квартири із числа службових.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач не може розцінювати свої повноваження як дискреційні, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.
Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що позивач підпадає під законодавчо визначені критерії осіб, які мають право на покращення житлових умов, суд вважає, що керівником Хмельницької обласної прокуратури вчинено протиправну бездіяльність щодо неподання клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв.
З огляду на те, що в даному випадку в діях відповідача відсутня дискреція, щодо його повноважень, а тому суд вважає, що за для повного захисту прав позивача необхідно зобов`язати керівника Хмельницької обласної прокуратури або іншу уповноважену на те особу Хмельницької обласної прокуратури, подати клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Крім цього, зазначена представником позивача вартість послуг в розмірі 20000,00 грн є безпідставною з огляду на предмет спору у справі незначної складності.
Водночас, відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої ухвалено судове рішення всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi V. Italy), № 34884/97).
На думку суду а також враховуючи категорію даної справи, а тому загальна сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 15000,00 грн.
Суд зазначає, що розмір понесених позивачем витрат в сумі 15000,00 грн підтверджується належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами. 
Крім того, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Хмельницької обласної прокуратури , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Хмельницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність керівника Хмельницької обласної прокуратури щодо неподання клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв.
Зобов`язати керівника Хмельницької обласної прокуратури або іншу уповноважену на те особу Хмельницької обласної прокуратури, подати клопотання до Хмельницької міської ради про виключення зі складу службових житлових приміщень квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,3 м.кв.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької обласної прокуратури.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької обласної прокуратури.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Хмельницька обласна прокуратура (вул. Чорновола, 3,с-ще Летичів,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,31500 , код ЄДРПОУ - 02911102) 	
Третя особа:	Хмельницька міська рада (Хмельницька область, Хмельницький район, місто Хмельницький, провулок Героїв Маріуполя, 3 , код ЄДРПОУ - 33332218) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук