Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року       Справа № 608/462/26
Номер провадження2-а/608/78/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :
головуючої судді       Запорожець Л.  М.  
за участю секретаря с/з    Фаштиковської М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (представник адвокат Ковалівський Б.В.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.11.2025 року № 4298, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій вказує, що 17 листопада 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 4298, якою Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. 
У постанові зазначено, що 14 листопада 2025 року близько 19:50 години Позивач був доставлений органами Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення персональних даних, де було встановлено, що він перебуває на військовому обліку, але «не оновив свої персональні дані та не проходив військово-лікарську комісію». 
На цій підставі посадова особа дійшла висновку, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Разом з тим, у постанові відсутня належна конкретизація об`єктивної сторони правопорушення - не наведено, які саме персональні дані не були оновлені у розумінні вимог законодавства, коли саме настала зміна таких даних, а також яким чином і на підставі яких документів зроблено висновок про обов`язок Позивача проходити ВЛК саме у визначений період. Не наведено жодних доказів, які б підтверджували факт зміни відомостей, що потребували уточнення, або отримання Позивачем відповідних повісток чи письмових вимог.
Позивач не отримував повідомлень про час і місце розгляду справи, не був залучений до розгляду, не мав можливості надати пояснення чи скористатися правовою допомогою, що є порушенням вимог статей 268, 277-2 та 280 КУпАП. 
Про існування постанови № 4298 від 17.11.2025 року Позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження, оскільки на його адресу надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу. У подальшому, у відповідь на адвокатський запит, Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав копію виконавчого документа та постанову про відкриття виконавчого провадження № 79785676, з яких убачається, що підставою стягнення є постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4298 від 17.11.2025.
У зв`язку з цим Позивач був позбавлений можливості своєчасно реалізувати право на захист, надати пояснення та заперечення, заявити клопотання й скористатися правовою допомогою при розгляді справи. Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також згідно з довідкою КНП «Чортківська ЦМЛ» ЧМР, поліклінічного відділення № 13 від 04.02.2026, ОСОБА_1 хворіє на легку розумову відсталість (Р70) з 11 травня 1976 року. За таких обставин навіть у разі, якщо припустити його фактичну присутність під час складання протоколу та оформлення матеріалів, він не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підписи, пояснення та інші документи, складені за його участі без належної перевірки здатності розуміти зміст процесуальних дій, мають оцінюватися критично і не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність події та складу адміністративного правопорушення.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна винна дія або бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність правопорушення та винність особи; ці дані мають бути належними і допустимими.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період — період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обовязок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобовязані, серед іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобовязаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (обєднаного районного), міського (районного у місті, обєднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі — відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово- облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобовязаних та резервістів.
Отже, військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Підпунктом 8 пункту 1 Правил військового обліку передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, серед іншого, у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів — до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Підпункт 8 пункту 1 в редакції Постанови КМ № 1558 від 31.12.2024.
Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобовязаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобовязаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
В оскаржуваній постанові № 4298 від 17.11.2025 не наведено належних відомостей, які дозволяють встановити подію правопорушення: не зазначено, які саме персональні дані позивача нібито змінилися у певний момент часу, коли саме така зміна відбулася, та яким чином позивач повинен був про це повідомити. Постанова не містить конкретизації: - які саме дані вважалися "неоновленими" у розумінні конкретної норми Порядку; коли ці дані були змінені; чи підтверджено документально сам факт такої зміни; який саме пункт Порядку позивач порушив фактично, а не загально; чи було доведено умисел або об`єктивну сторону правопорушення.
Відсутність цих даних у постанові свідчить про її неповноту, невідповідність вимогам ст. 283 КУпАП, яка передбачає, що в постанові повинні бути викладені обставини, встановлені при розгляді справи, докази, на яких ґрунтується рішення, та мотиви для відхилення інших доказів. Більше того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі можуть бути виключно фактичні дані, отримані в передбачений законом спосіб. У даному випадку відсутні будь-які докази зміни персональних даних позивача, що прямо виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, оскільки персональні дані позивача залишалися незмінними та актуальними, а в постанові не наведено, які саме дані він нібито не оновив і яким чином порушив вимоги Порядку №1487, — оскаржувана постанова є неповною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Також постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі — Порядок № 560). Відповідно до пункту 69 Порядку № 560, на військово- лікарську комісію направляються особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби. При цьому направлення на ВЛК реалізується не декларативно, а через конкретну процедуру виклику і належного повідомлення військовозобов`язаного.
Зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_3 спочатку здійснює виклик особи для виконання відповідного обов`язку шляхом вручення повістки, у якій зазначається мета прибуття, дата, час і місце явки. Така повістка має бути оформлена належним чином і вручена у спосіб, який дає змогу підтвердити факт її отримання або ознайомлення з нею, адже саме цей факт є підставою вважати особу належно повідомленою.
Далі, у разі наявності підстав, визначених пунктом 69 Порядку № 560 (відсутність медогляду або закінчення строку дії попереднього висновку), ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлює направлення на ВЛК. Направлення є окремим документом, який конкретизує обов`язок особи пройти медичний огляд і повинен містити зрозумілі дані про те, куди саме (яка ВЛК або медзаклад), коли саме (дата та час або період) і з якою підставою особа має прибути, оскільки без таких відомостей виконання обов`язку є фактично неможливим.
Після оформлення направлення ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний вручити направлення військовозобов`язаному або довести його зміст до відома в інший належний спосіб, який дозволяє підтвердити, що особа реально ознайомлена із вимогою прибути на ВЛК і знає дату, час та місце проходження огляду. Як правило, вручення оформлюється підписом особи та відповідною відміткою уповноваженої посадової особи, а у випадку відмови — фіксацією цієї обставини у встановленому порядку.
Тільки після належного вручення повістки та направлення, а також за наявності підтверджених підстав для самого направлення, може ставитися питання про те, чи виконала особа обов`язок пройти ВЛК, чи прибула вона за направленням, і чи є підстави стверджувати про невиконання такого обов`язку. І навпаки — якщо виклику не було, направлення не вручалося, відсутні докази повідомлення, то твердження про «не проходив ВЛК» залишається припущенням і не може підтверджувати ні подію правопорушення, ні вину особи.
Позивач зазначає, що не отримував жодних повісток із метою проходження ВЛК, не отримував направлення на медичний огляд та не був належним чином повідомлений про необхідність прибути до конкретної ВЛК у визначений час. Матеріали справи також не містять належних доказів того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 оформляв направлення, вручав його Позивачу або фіксував факт отримання чи відмови від отримання. Відтак посилання у постанові на «не проходив ВЛК» є необґрунтованим, не підтвердженим доказами та не може бути використане як підстава для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.
Таким чином, Відповідач не довів наявність у діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також допустив істотні порушення процедури розгляду справи та права Позивача на захист. Відповідно, постанова № 4298 від 17.11.2025 підлягає скасуванню, а провадження у справі — закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Крім того, відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка пропустила процесуальний строк з причин, визнаних судом поважними, має право подати заяву про його поновлення.
Позивач не знав про існування постанови № 4298 від 17 листопада 2025 року, оскільки йому її не вручали, про винесення не повідомляли, а про її існування він дізнався лише після відкриття виконавчого провадження. Копію постанови та постанову про відкриття виконавчого провадження Позивач отримав 04 лютого, 2026 року за №4418/289-24/4, у відповідь на адвокатський запит до Чортківського відділу державної виконавчої служби.
Таким чином, строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки позивач постанови не отримував і про її винесення належним чином повідомлений не був, про її існування дізнався лише після відкриття виконавчого провадження, а копію постанови отримав тільки на адвокатський запит, у зв`язку з чим порушення його прав стало відомим лише з моменту фактичного отримання постанови.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 123 КАС України, просить суд поновити строк звернення до адміністративного суду, як такий, що пропущений з поважних та об`єктивних причин.
Дослідивши зміст позовної заяви, додані до неї письмові докази, враховуючи той факт, що відзиву на позовну заяву не подано, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом установлено, що згідно оскаржуваної ОСОБА_1 постанови вбачається, що він 14 листопада 2025 року близько 19:50 години був доставлений органами Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення персональних даних, де було встановлено, що він перебуває на військовому обліку, але «не оновив свої персональні дані та не проходив військово-лікарську комісію». 
На цій підставі посадова особа дійшла висновку, що ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, чим учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. 
Проте, у постанові відсутня належна конкретизація об`єктивної сторони правопорушення - не наведено, які саме персональні дані не були оновлені у розумінні вимог законодавства, коли саме настала зміна таких даних, а також яким чином і на підставі яких документів зроблено висновок про обов`язок Позивача проходити ВЛК саме у визначений період. Не наведено жодних доказів, які б підтверджували факт зміни відомостей, що потребували уточнення, або отримання Позивачем відповідних повісток чи письмових вимог.
Позивач ОСОБА_1 не отримував повідомлень про час і місце розгляду справи, не був залучений до розгляду, не мав можливості надати пояснення чи скористатися правовою допомогою, що є порушенням вимог статей 268, 277-2 та 280 КУпАП. 
Про існування постанови № 4298 від 17.11.2025 року Позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження, оскільки на його адресу надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення штрафу. 
У подальшому, у відповідь на адвокатський запит, Чортківський відділ державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надав копію виконавчого документа та постанову про відкриття виконавчого провадження № 79785676, з яких убачається, що підставою стягнення є постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4298 від 17.11.2025.
Суд вважає, що у зв`язку з цим Позивач ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно реалізувати право на захист, надати пояснення та заперечення, заявити клопотання й скористатися правовою допомогою при розгляді справи, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також згідно з довідкою КНП «Чортківська ЦМЛ» ЧМР, поліклінічного відділення № 13 від 04.02.2026, ОСОБА_1 хворіє на легку розумову відсталість (Р70) з 11 травня 1976 року. 
За таких обставин навіть у разі, якщо припустити його фактичну присутність під час складання протоколу та оформлення матеріалів, він не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому підписи, пояснення та інші документи, складені за його участі без належної перевірки здатності розуміти зміст процесуальних дій, мають оцінюватися критично і не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Так, статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, суд вважає, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення (відсутній умисел на вчинення правопорушення), за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим адміністративне стягнення накладено на позивача необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.
У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Згідно з ст. 2 ч.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. 
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка пропустила процесуальний строк з причин, визнаних судом поважними, має право подати заяву про його поновлення.
Суд вважає доведеним той факт, що Позивач ОСОБА_1 не знав про існування постанови № 4298 від 17 листопада 2025 року, оскільки йому її не вручали під розписку, про винесення його також не повідомляли, а про її існування він дізнався лише після відкриття виконавчого провадження. Копію постанови та постанову про відкриття виконавчого провадження Позивач ОСОБА_1 отримав 04 лютого 2026 року за № 4418/289-24/4, у відповідь на адвокатський запит до Чортківського відділу державної виконавчої служби.
Таким чином, строк звернення до суду пропущено з поважних причин, оскільки позивач постанови не отримував і про її винесення належним чином повідомлений не був, про її існування дізнався лише після відкриття виконавчого провадження, а копію постанови отримав тільки на адвокатський запит, у зв`язку з чим порушення його прав стало відомим лише з моменту фактичного отримання постанови.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 123 КАС України, просимо суд поновити строк звернення до адміністративного суду, як такий, що пропущений з поважних та об`єктивних причин.
Відповідно до положень ч. 5 п. 11 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України повідомляю, що мною не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Керуючись ст. ст. 7, 9, ч. 3 ст. 210-1, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 122, 139, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву  ОСОБА_1 (представник адвокат Ковалівський Б.В.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 17.11.2025 року № 4298, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, задоволити.
Поновити позивачу ОСОБА_1  строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення № 4298 від 17 листопада 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.
Постанову про накладення адміністративного стягнення від 17 листопада 2025 року № 4298, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 гривень, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Строк виготовлення повного тексту рішення 02 липня 2026 року.
Суддя:/підпис/
Копія вірна
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/462/26
Рішення набрало законної сили " " ________________ року.

Суддя:           Л. М. Запорожець 

Копію рішення видано " " _________________ року.

Секретар: