ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/507/26 Справа № 210/7527/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гудими Т.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2025 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 605,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2025 року встановлено, що 05.11.2025 року о 19 годині 34 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійному районі, по проспекту Металургів, будинок 42А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TOURAG, д.н.з.: НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Стан алкогольного та наркотичного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду 1646 від 10.11.2025 року КЛ ДБКЛПД ДОР, своїми діями порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі адвокат Гудима Т.В. просить скасувати постанову судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що суддя 1-ї інстанції не врахував належним чином доводи захисника, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 515419 від 17.11.2025 тр., 10:35 складений з метою фіксування адміністративного правопорушення, яке сталося 05.11.2025 року о 19:34, тобто майже через 12 діб. В свою чергу, ч. 2 ст. 254 КУпАП чітко передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515419 від 17.11.2025 р., 10:35, не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ по справі про адміністративне правопорушення.
Вважає, що працівниками поліції було порушено порядок огляду ОСОБА_1 .
Наголошує, що факт керування 05.11.2025 р., 19:34:00 ТЗ VOLKSWAGEN TOUAREG днз НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 не доведено. Так, в протоколі зазначено, що: «Факт руху зафіксовано на відеореєстратор». Проте, вказане не відповідає поняттю «доказ» в розумінні статті 251 КУпАП.
З вищенаведених підстав відсутня можливість надати оцінку причини зупинки транспортного засобу та її законності.
Звертає увагу, що в порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є те, що в матеріалах адміністративної справи міститься Направлення на огляд до медичного закладу, яке не було вручене ОСОБА_1 , що позбавило його можливості пройти огляд самостійно.
Зауважує, що жодних дій та доказів на підтвердження фактичного, не формального відсторонення ОСОБА_1 від права керування транспортним засобом в матеріалах справи немає.
Окремо звертає увагу, що наданий рапорт інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП ст. лейтенанта поліції Сергієм Карачун не може вважатись об`єктивними доказами у справі, з урахуванням правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а.
Зауважує, що оскільки розмір штрафу за ч. 1 ст. 130 КУпАП становить 17 000 грн, який практично в шість з половиною разів перевищує прожитковий мінімум, є ще однією підставою для неухильного застосування Конституції України, норми якої є нормами прямої дії (ст. 8 Конституції України) та практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Тому судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності. Вважає, що суддею 1-ї інстанції такі вимоги закону не виконано.

Позиції сторін в суді :

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Гудима Т.В., повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Ураховуючи положення ст. 268 КУпАП, якою не передбачено обов`язкову участь особи щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а також строк, протягом якого особу може бути притягнуто до відповідальності в разі доведення її вини, та з огляду на те, що апелянтом не надано на розгляд суду будь-яких нових доказів, вважаю за можливе здійснити розгляд даної справи за відсутності належним чином повідомлених ОСОБА_1 та його захисника адвоката Гудими Т.В.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Оскарженою постановою встановлено, що 05.11.2025 року о 19 годині 34 хвилин в Дніпропетровській області, місто Кривий Ріг, Металургійному районі, по проспекту Металургів, будинок 42А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN TOURAG», д.н.з.: НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Стан алкогольного та наркотичного сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду 1646 від 10.11.2025 року КЛ ДБКЛПД ДОР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Відповідно до п.п. 7, 8, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини є обов`язковим.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: 
даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №515419 від 17.11.2025 року; 
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6092697 від 05.11.2025 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП; 
Висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.11.2025 року, складного лікарем Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради № 1646, з якого вбачається, що 05.11.2025 року о 20 годині 20 хвилин проведено огляд ОСОБА_1 та встановлено перебування останнього у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння;
тестом Drager Alcotest 6820 прилад ARNJ 0308 № 1323, відповідно до якого, ОСОБА_1 , 05.11.2025 о 20 год. 04 хв. пройшов медичний огляд на місці зупинки, результат тесту позитивний – 1,62 проміле;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 05.11.2025 р.,
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 05.11.2025 р. о 19 год. 50 хв.;
рапортом інспектора ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Карачун С., 
диском з відеофіксацією подій, що мали місце 05.11.2025 р. за участю ОСОБА_1 , фіксацією факту керування транспортним засобом, а також процедурою проходження огляду на встановлення стану сп`яніння, роз`ясненням про відсторонення від права керування транспортним засобом.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 05.11.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови суддя 1-ї надав належну та повну оцінку дослідженим доказам.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що суддею 1-ї інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді 1-ї інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Апеляційні доводи сторони захисту щодо відсутності доказів про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 №515419 від 17.11.2025 року щодо ОСОБА_1 , були предметом розгляду в судді 1-ї інстанції, та їм суддею надано повну оцінку. Суддя 1-ї інстанції вірно виходив з того, що факт керування саме ОСОБА_1 підтверджено дослідженим диском з відеофайлами. Окрім того, ОСОБА_1 під час спілкування з інспектором патрульної поліції погодився пройти медичний огляд на місці зупинки транспортного засобу та не заперечував факт керування транспортним засобом. З відеозапису встановлено, що патрульна машина прослідувала за транспортним засобом, який припаркувався, а його водій на початку відмовлявся відчинити вікно транспортного засобу та/або двері на вимогу патрульного поліцейського. В подальшому саме ОСОБА_1 вийшов з водійського сидіння та розпочав спілкування з працівниками поліції. Під час спілкування сам пояснив, що їде додому на вул. Героїв АТО (Clip-1, починаючи з 0:00:15). Протилежні доводи захисника, викладенні в апеляційній скарзі, вважаю намаганням увести ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративного правопорушення.
Твердження про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу, які також були предметом розгляду в суді 1-ї інстанції, вважаю неспроможними. Так, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6092697 від 05.11.2025 р. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, ОСОБА_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР України. Під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано будь-яких доказів щодо скасування вказаної постанови.
Не є слушними доводи сторони захисту, що протокол серії ЕПР1 №515419 від 17.11.2025 року, складений стосовно ОСОБА_1 є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складений через 12 діб після виявлення правопорушення.
Визначаючи той чи інший доказ недопустимим, суд має зазначити конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливості (неможливості) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 19 березня 2026 року справа 332/3071/21).
Оцінюючи доводи сторони захисту щодо значної розбіжності в датах виявлення працівниками поліції адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та складанням за цим фактом протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, звертаю увагу на наступне:
Так, відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Тож, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, яким уповноважений орган фіксує обставини вчинення адміністративного правопорушення да анкетні дані правопорушника. З огляду на характер правопорушення, що розглядається за цією справою, сам по собі цей протокол не породжує негативних наслідків для особи, стосовно якої він складений, оскільки рішення по справі приймається суддею суду 1-ї інстанції.
Встановлений вказаною нормою строк складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен забезпечувати оперативність оформлення таких протоколі з огляду на передбачені ст.38 КУпАП скорочені строки можливого накладання стягнення. Втім, нормами КУпАП не передбачено будь-яких наслідків складання протоколу про адміністративне правопорушення поза межами цього строку.
Як вбачається із дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 пройшов повний огляд на встановлення стану сп`яніння саме 05.11.2025 року, проте, висновок медичної установи був виготовлений лише після надходження повного лабораторного дослідження зразків біологічного середовища, що надав ОСОБА_1 в медичній установі, що впливало на строк оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції не вбачає порушень працівниками поліції при складанні протоколу серії ЕПР1 №515419 від 17.11.2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 працівники поліції повідомили в установленому законом порядку про іншу дату складання такого протоколу після отримання відповідного медичного висновку (Clip-6, починаючи з 0:00:03). У ОСОБА_1 було відібрано письмове пояснення, в якому, зокрема, він зазначив, що повідомлений про складання вказаного протоколу в іншу дату після отримання медичного висновку (а.с.7).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений 17.11.2025 року за участю ОСОБА_1 на місці вчинення ним адміністративного правопорушення, виявлено 05.11.2025 року, що також було зафіксовано на відеозапис (Clip-13).
Разом з тим, закон передбачає обов`язкову фіксацію огляду водія на стан сп`яніння або його відмову від проходження такого огляду. Проте, не потребує обов`язкової фіксації дій працівників поліції по відстороненню водія від керування транспортним засобом. Крім того, відсторонення чи не відсторонення водія від керування автомобілем ніяким чином в даному випадку не впливає на наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з тим, з Clip-5, починаючи з 0:11:23 вбачається, що після проходження ОСОБА_1 огляду на встановлення стану сп`яніння в медичній установі, де було встановлено його перебування в стані алкогольного сп`яніння, працівниками поліції було роз`яснено, що він відстороняється від подальшого керування транспортним засобом.
Доводи захисника, що рапорт не є належним та допустимим доказом, вважаю необґрунтованими, оскільки винуватість ОСОБА_1 суддею встановлена за сукупністю досліджених доказів, що наявні в матеріалах цієї справи, а не лише на підставі рапорту працівника поліції.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гудими Т.В., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 24 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин