Справа № 560/15705/23
	
РІШЕННЯ
іменем України

02 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача адвокат Мандрик В.В. звернувся до суду з адміністративним позовом від 28.08.2023 в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.01.2023 по 04.08.2023; 2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 01.01.2023 по 04.08.2023.
У позові представник позивача пояснив, що сержант ОСОБА_1 у період з 07.12.2022 по 04.08.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф в селі Григорівка Куп`янського району Харківської області, що підтверджено довідкою від 04.08.2023 №698. Відтак, вважає, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 1000 гривень, в розрахунку за місяць відповідно до постанови КМ України від 28.02.2022 №168 за період з 07.12.2022 по 04.08.2023. Довідкою від 07.07.2023 №2023/1633 підтверджено, що відповідні виплати позивачу не проводились за період з 01.01.2023 по 04.08.2024, що є протиправною бездіяльністю відповідача, тому позивач звернувся до суду з цим позовом (арк. спр.1-10).
Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.10.2025 скасовані рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.11.2023 та постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2024 і справа направлена на новий розгляд суду першої інстанції (арк. спр.146-160).
Згідно з ухвалою від 20.10.2025 суд першої інстанції прийняв справу до провадження, вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребував докази (арк. спр.167).
У Відзиві на позов від 03.11.2025 відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що 07.12.2023 сержант ОСОБА_1 прибув в оперативне підпорядкування оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою виконання бойового завдання за призначенням на території Харківської області (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №298 від 07.12.2023. Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що АДРЕСА_1 відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області» та постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX відноситься до Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» №26 від 02.02.2023 року, населені пункти Великобурлуцької селищної територіальної громади в тому числі село Григорівка протягом січня 2023 року не були віднесенні до районів введення воєнних (бойових) дій. Крім того військова частина НОМЕР_1 вказує на відсутність документального підтвердження згідно з бойовим наказом (розпорядженням), журналом бойових дій та рапортом командира підрозділу участі ОСОБА_1 у заходах які б давали йому право отримувати додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень (арк. спр.170-171).
Представник позивача надав додаткові пояснення від 12.11.2025 в яких пояснив, зокрема, що довідка від 04.08.2023 за №698 підтверджує бойову участь позивача у період з 07.12.2022 по 04.08.2023 і просить позов задовольнити ( арк. спр.177-180).
Відповідно до ухвали від 12.05.2026 суд витребував у відповідача докази (арк. спр.184).
Встановивши обставини (факти) якими сторони пояснюють вимоги та заперечнення, оцінивши надані ними докази, беручи до уваги норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд робить такі висновки, враховуючи наступне.
Сторони не оспорюють і це підтверджено матеріалами справи, зокрема, перебування сержанта ОСОБА_1 у складі Військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 у період з 01.01.2023 по 04.08.2023, тому це не потребує доказування в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.
Відповідно до витягу з Бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 №2890/КП/дск з метою виконання бойового розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №1404т/ОУВ наказано командиру 1пб до 24.00 07.12.2022 здійснити переміщення батальйону комбінованим способом за маршрутом ГЕЛЬМЯЗІВ, ЧУГУЇВ та зосередити батальйон в районі АДРЕСА_2 (арк. спр.188).
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2022 №14 з 06.03.2022 сержанта ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду (арк. спр.34).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 №19 сержант ОСОБА_1 12.03.2022 вибув в район за призначенням для виконання бойового завдання, підстава: бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 №16 (арк. спр.35).
Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2022 №296 сержанта ОСОБА_1 з АДРЕСА_3 відправлено у район виконання завдань за призначенням у Харківську область, підстава: Бойове розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №1404т/ОУВ; Бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 №2890/КП/дск (арк. спр.37).
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.12.2022 №298 сержант ОСОБА_1 07.12.2022 прибув та приступив до виконання службових обов`язків в район за призначенням в оперативне підпорядкування оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з метою виконання бойового завдання на території Харківської області, підстава Бойове розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №1404т/ОУВ; Бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 №2890/КП/дск (арк. спр.38).
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 №698 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України констатовано, що вона видана сержанту ОСОБА_1 про те, що він дійсно у період з 07.12.2022 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в селі Григорівка, Куп`янського району, харківської області. Підстава: Бойове розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №1404т/ОУВ; Бойове розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 №2890/КП/дск; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 06.03.2022; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №296 від 05.12.2022; наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №298 від 07.12.2022 (арк. спр.33).
Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Порядок №413), яким, зокрема, у додатках визначена форма Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок №413 визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб.
Верховний Суд у постанові від 02.10.2025 ствердив, зокрема, що аналіз правового регулювання виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень у цій справі можна умовно розділити на два основні періоди: 01.01.2023 по 31.01.2023 та з 01.02.2023 по 04.08.2023.
У період з 01.01.2023 по 31.01.2023 порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 (у редакціях від 18.10.2022 та від 21.01.2023) та Окремим дорученням.
У цей період передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Безпосередня участь визначалася на основі виконання військовослужбовцем конкретного переліку бойових (спеціальних) завдань. Підтвердженням такої участі здійснювалося на підставі таких документів:
бойовий наказ (розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
З 01.02.2023 у зв`язку з виданням Наказу № 44 змінився порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, запровадженої Постановою № 168. Було запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, який допускав більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та визначення її виплати залежно від характеру та місця виконання завдань, зокрема:
100 000 гривень – тим військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;
50 000 гривень – тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно;
30 000 гривень – тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву, пунктів управління; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.
У порівнянні з переліком бойових (спеціальних) завдань, визначеним Окремим дорученням, Наказ № 44 дещо розширив перелік завдань, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень. За виконання деяких завдань розмір додаткової винагороди було зменшено до 30 000 гривень, деякі завдання змінили своє формулювання.
При цьому перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та заходах здебільшого залишився незмінним. Таке підтвердження здійснюється на підставі наступних документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Відмовляючи у задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій в спірний період.
На переконання Суду, наведені висновки судових інстанцій є поспішними, оскільки не ґрунтуються на повному і всебічному встановленні обставин справи та належній їй правовій оцінці.
За обставинами цієї справи, ОСОБА_1 07.12.2022 прибув в оперативне підпорядкування оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою виконання бойового завдання за призначенням на території Харківської області.
У позовній заяві позивач переконував, що він у період з 07.12.2022 по 04.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Григорівка, Куп`янського району, Харківській області, на підтвердження чого надав довідку військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 № 698.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 № 698, ОСОБА_1 з 07.12.2022 по 04.08.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Григорівка, Купянського району, Харківської області.
Підставою для видачі цієї довідки слугувало бойове розпорядження Командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 03.12.2022 № 1404т/ОУВ; бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 № 2890/кп/дск; наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2022 № 14; наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2022 № 298.
У свою чергу суди попередніх інстанцій не дослідили й не з`ясували змісту документів, зазначених підставою видачі цієї довідки, зокрема, бойового розпорядження Командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 1404т/ОУВ від 03.12.2022 та бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 2890/кп/дск від 04.12.2022 у контексті підтвердження цими документами його безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійсненні заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період.
У постанові від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23 Верховний Суд зауважив, що, розглядаючи дану категорію справ, суди повинні перевіряти, чи підтверджує видана довідка участь військовослужбовця у бойових діях у визначений період, розглядаючи її у сукупності з іншими доказами.
Такими доказами, згідно з пунктом 3 Окремого доручення та пунктом 4 розділу ХХХІV Порядку № 260, є, зокрема, бойові накази (бойові розпорядження), які мають оцінюватися у їх сукупності.
Варто зазначити, що висновок судів попередніх інстанцій не ураховує доводів позивача про те, що він брав участь у бойових діях на території Харківської області у періоди указані у довідці військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 № 698.
Суди попередніх інстанцій керувалися тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які документальні підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій у спірний період.
Водночас реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, оскільки протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя – з`ясування об`єктивної істини у справі.
Отже, суди попередніх інстанцій не повною мірою урахували усі наявні докази, не з`ясували підстави видачі довідки, не зіставили інформацію з матеріалів справи з даними довідки.
Крім того, суди попередніх інстанцій, установивши відсутність документів про участь позивача у бойових діях або здійсненні заходів, не з`ясували, які завдання і де він виконував під час перебування в оперативному підпорядкуванні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з метою виконання бойового завдання за призначенням на території Харківської області. Якщо позивач не виконував завдань, що дають право на додаткову винагороду, важливо установити, які саме завдання він виконував і де проходив службу. Ці обставини є ключовими для правильного вирішення спору і не можуть бути проігноровані.
Наведене в сукупності свідчить про передчасність висновку судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в позові у цій справі, адже судами не досліджено усіх обставин цієї справи.
Під час нового судового розгляду з урахування висновків Верховного Суду викладених у постанові від 02.10.2025, суд першої інстанції робить висновок, що за період з 01.02.2023 по 04.08.2023 позивачу не належить до виплати додаткова винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, так як доказів цього позивач не надав і таких не встановив суд.
Зокрема, немає доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях за період з 01.02.2023 по 04.08.2023 у АДРЕСА_1 , що не спростовує Довідка Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 №698, яка фактично видана відповідно до Порядку №413 для іншої цілі - надання статусу учасника бойових дій. Також, потрібно враховувати, що територіальна складова пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку, чого позивач не довів, і цього не встановив суд, що також підтверджується змістом: Бойового розпорядження ОУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.12.2022 №1404т/ОУВ; Бойового розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 №2890/КП/дск; наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №14 від 06.03.2022; наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №296 від 05.12.2022; наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №298 від 07.12.2022, які вказані як підстава видання Довідки Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 №698.
При цьому з урахуванням висновку Верховного Суду у постанові від 02.10.2025 щодо двох періодів, а саме періоду з 01.01.2023 по 31.01.2023, Довідка Військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2023 №698 за відсутності доказів відповідача на її спростування, є достатньою підставою для виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.01.2023 по 31.01.2023.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, суд з урахуванням висновків Верховного Суду викладених у постанові від 02.10.2025 у справі №560/15705/23 та встановлених обставин при новому розгляді, робить висновок, що позивач частково довів позовні вимоги, зокрема, щодо права на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 01.01.2023 по 31.01.2023.
Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору, судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та виплати додаткової грошової винагороди ОСОБА_1 у період 01.01.2023 по 31.01.2023, згідно з постановою КМ України від 28 лютого 2022 року N 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у період 01.01.2023 по 31.01.2023, згідно з постановою КМ України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі, збільшеному до 100000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах з урахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судових витрат, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, немає.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02 червня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 ) 	

Головуючий суддя 		А.І. Петричкович