ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
17 червня 2026 року
м. Київ
справа № 757/23167/21-ц
провадження № 61-4696св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів:Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Черняк Ю. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - державна установа «Офіс із залучення та підтримки інвестицій»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Розмош Владислав Іванович, про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Офіс із залучення та підтримки інвестицій» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заборгованості з оплати тимчасової непрацездатності та відшкодування моральної шкоди.
Історія справи
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до державної установи «Офіс із залучення та підтримки інвестицій» (далі - ДУ «Юкрейнінвест») про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заборгованості з оплати тимчасової непрацездатності та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року касаційну скаргу 
ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду 
від 06 серпня 2024 року скасовано, а справу № 757/23167/21-ц направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За результатами нового розгляду справи постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Розмош В. І., задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ ДУ «Юкрейнінвест» від 26 березня 2021 року № 21-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного фахівця Управління забезпечення та супроводження ДУ «Юкрейнінвест».
Стягнуто з ДУ «Юкрейнінвест» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3 171 878, 18 грн, суму за листом непрацездатності у розмірі 3 745,09 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн та по сплаті судового збору у розмірі 22 208, 67 грн 
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ДУ «Юкрейнінвест» на користь держави судовий збір у розмірі 
4 086,00 грн.
Стягнуто з ДУ «Юкрейнінвест» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.
08 квітня 2026 року ДУ «Юкрейнінвест» через підсистему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року та залишити в силі рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2024 року. У касаційній скарзі заявник зазначав, що постанова оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог.
20 квітня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Розмош В. І., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну, у якому просила суд закрити касаційне провадження та стягнути з відповідача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 49 500,00 грн, докази понесених яких будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Постановою Верховного Суду від 20 травня 2026 року касаційну скаргу ДУ «Юкрейнінвест» залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року залишено без змін. Поновлено виконання постанови Київського апеляційного суду від 18 лютого 2026 року.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат
28 травня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Розмош В. І., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить суд стягнути на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 
49 500,00 грн.
На обґрунтування вимог заяви зазначає, що постанова Верховного Суду 
від 20 травня 2026 року у справі № 757/23167/21-ц була доставлена до підсистеми «Електронний суд» 26 травня 2026 року. Того ж дня було складено акт виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правової (правничої) допомоги від 29 вересня 2022 року. Наголошує на тому, що за умовами договору про надання правової (правничої) допомоги від 29 вересня 2022 року сторони домовилися, що розрахунок між ними буде проведено у повному обсязі після вирішення Верховним Судом питання розподілу судових витрат у справі. Клопотання про компенсацію судових витрат було заявлено у відзиві на касаційну скаргу у порядку частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, до заяви додано договір про надання правової (правничої) допомоги від 29 вересня 2022 року, ордер на надання правничої допомоги серії АІ № 2182648 від 20 квітня 2026 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 26 травня 2026 року за договорами про надання правової (правничої) допомоги від 29 вересня 2022 року.
Позиція Верховного Суду
Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 ЦПК України).
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Розмош В. І., про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених нею під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Згідно з положеннями частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Професійну правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 757/23167/21-цОСОБА_1 надавав адвокат Розмош В. І., який діяв на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 2182648, виданого 20 квітня 2026 року відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги 
від 29 вересня 2022 року.
У поданому до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Розмош В. І., зазначала про те, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у суді касаційної інстанції, складає 49 500,00 грн. Посилалася на те, що акти здачі-приймання наданої правничої допомоги будуть підписані після надання повного обсягу правничої допомоги у Верховному Суді, відповідні акти будуть надані суду у строки, передбачені частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
28 травня 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Розмош В. І., подала до Верховного Суду докази понесення нею судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції. На обґрунтування поважності причин пропуску п'ятиденного строку для подання доказів на понесення судових витрат на професійну правничу допомогу посилається на отримання копії постанови Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» 26 травня 2026 року. 
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи обставини отримання заявницею копії постанови Верховного Суду, що підтверджується матеріалами справи, беручи до уваги, що докази на понесення судових витрат подані позивачкою через два дні після отримання копії судового рішення суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для поновлення заявниці встановленого законом процесуального строку.
Оцінюючи обґрунтованість заявленого позивачкою розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу за результатами перегляду справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів ураховує наступне.
Згідно з пунктом 4.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 29 вересня 2022 року, сторони узгодили, що за надання адвокатським бюро правових (правничих) послуг клієнт сплачуватиме адвокатському бюро вартість виконаних робіт (наданих послуг) згідно з актом. Сума оплати залежить від обсягу затраченого часу та складності доручення. Вартість години роботи: керуючого чи учасника бюро складає 5 500,00 грн без ПДВ; адвоката, спеціаліста - 4 300,00 грн, без ПДВ; помічника адвоката - 2 500,00 грн без ПДВ.
Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) від 26 травня 2026 року в період з 08 квітня 2026 року до 20 травня 2026 року адвокатське бюро «Владислав Розмош та партнери» надало клієнту наступні послуги по підготовці та супроводженню судової справи № 757/23167/21-ц у Верховному Суді: 1. вивчення оскаржуваного рішення на предмет дотримання судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства, аналіз судової практики, правових позицій Верховного Суду (1 година) - 5 500,00 грн; вивчення касаційної скарги відповідача та підготовка заперечень на неї урахуванням правових позицій Верховного Суду (8 годин) - 44 000,00 грн. Всього: 9 годин, 49 500,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, 
§ 268)).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду 
від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23, від 25 січня 2025 року у справі № 369/849/18. 
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи складність справи, суть спору, результат розгляду справи, характер наданих послуг, участь адвоката позивачки під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, у тому числі при зверненні до суду з першою касаційною скаргою, що свідчить про його обізнаність з правовою проблематикою у справі, розгляд справи на стадії касаційного перегляду без участі сторін, необхідний час для підготовки відзиву на касаційну скаргу, а також необхідність дотримання критеріїв розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розумним та необхідним у межах перегляду цієї справи в суді касаційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000,00 грн. В іншій частині заява є необґрунтованою.
З огляду на наведене, заява про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 127, 141, 259, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Поновити ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Розмош Владислав Іванович, строк для подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Розмош Владислав Іванович, про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з державної установи «Офіс із залучення та підтримки інвестицій» (ЄДРПОУ 42101574) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції, у розмірі 11 000,00 (одинадцять тисяч) грн.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

Ю. В. Черняк

В. В. Шипович