Справа № 243/3549/2026
Провадження № 3/243/1641/2026
ПОСТАНОВА
Іменем України
29 квітня 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 (начальник медпункту 3 механізованого батальйону, лейтенант), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),
ВСТАНОВИВ:
03.04.2026 о 13-00 год. під час перевірки особового складу командиром підрозділу виявлено відсутність лейтенанта ОСОБА_1 , який самостійно залишив розташування підрозділу в районі АДРЕСА_2 , який в подальшому був відсутній без поважних причин та який 04.04.2026 самостійно повернувся до підрозділу, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст.172-11 КУпАП.
Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Онофрей В.К., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія СЕ № 1051950 від 28.04.2026, виданого на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 2-22/26 від 27.04.2026, направив до суду клопотання про закриття провадження по справі, обгрунтувавши наступним. Зазначив, що ч.3 ст.172-11КУпАП передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, тривалістю від чотирьох до десяти діб. З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/С №1494 від 08.04.2026 року вбачається, що ОСОБА_1 був відсутнім у військовій частині менше однієї доби, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 172-11 КУпАП, на думку адвоката, ОСОБА_1 не вчиняв. Також зазначив, що в протоколі не зазначено яку саме військову частину самовільно залишив ОСОБА_1 , а також відсутні посилання у протоколі на відповідні обставини, які підтверджують факт самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини.
З огляду на вищевикладене, сторона захисту просила провадження у даній справі закрити за відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи в судовому засіданні участь не приймав, враховуючи, що він скористався правом передбаченим ст. 268 КУпАП та звернувся за юридичною допомогою адвоката, який в клопотанні висловив свою позицію щодо закрити провадження в справі, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбаченні цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.
Відповідно до частини 3 статті 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Зважаючи на приписи ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.
Скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Провина ОСОБА_1 доведена матеріалами справи, а саме:
? протоколом про адміністративне правопорушення серії ДНК/С № 1494 від 08.04.2026, відповідно до якого 03.04.2026 о 13-00 год. під час перевірки особового складу командиром підрозділу виявлено відсутність лейтенанта ОСОБА_1 , який самостійно залишив розташування підрозділу в районі АДРЕСА_2 , який в подальшому був відсутній без поважних причин та який 04.04.2026 самостійно повернувся до підрозділу. З протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено в повному обсязі, про що свідчить його підпис, при цьому, ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП;
? письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 08.04.2026, відповідно до яких зазначив, що самовільно 03.04.2026 залишив підрозділ ВЧ НОМЕР_2 , після того самостійно повернувся до розташування підрозділу 04.04.2026. Додатково ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає, просить суворо не карати, також зазначив, що підставою скоєного стали сімейні негаразди;
? посвідченням офіцера серії НОМЕР_3 , яким підтверджується перебування ОСОБА_1 на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 ;
? довідкою -доповіддю про факт самовільного залишення частини (без зброї) лейтенантом м/с ОСОБА_1 , складеною командиром 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 , відповідно до якої 03.04.2026 о 13-00 год. в місці тимчасового розташування медичного пункту НОМЕР_4 механізованого батальйону в районі АДРЕСА_2 , було виявлено відсутність начальника медичного пункту 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 лейтенанта м/с ОСОБА_1 , який самостійно залишив розташування підрозділу в районі АДРЕСА_2 ; 
? довідкою-доповіддю про факт повернення після самовільного залишення військової частини (без зброї) лейтенанта м/с ОСОБА_1 , складеною командиром 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 , відповідно до якої 04.04.2026 близько о 08-00 год. в місці тимчасового розташування медичного пункту 3 механізованого батальйону в районі АДРЕСА_2 , було виявлено повернення після самовільного залишення військової частини начальника медичного пункту 3 механізованого батальйону ВЧ НОМЕР_2 лейтенанта м/с ОСОБА_1 , після СЗЧ 03.04.2026.
Враховуючи вищевикладене, суд вважє, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-11 ч. 3 КУпАП, а саме самовільне залишення військової частини тривалістю до десяти діб, та з цих підстав відхиляє твердження сторони захисту щодо відсутності доведеного факту залишення військової частини ОСОБА_1 тривалістю від чотирьох до десяти діб, оскільки воно є помилковим та базується на неправильному тлумаченні норми права.
Також суд відхиляє твердження захисту щодо закриття провадження по справі, оскільки заперечення спростовуються доказами, які є належними та допустимим, відповідають фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні і повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Таким чином, провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 172-11 ч. 3 КУпАП, доведена у повному обсязі, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення в судовому засіданні не встановлено.
Судом також у відповідності до вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення враховується ступінь вини і матеріальний стан особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Призначаючи вид та розмір адміністративного стягнення, суд обирає стягнення в межах санкції, встановленої в межах стягнення, передбаченого ст. 172-11 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Санкція ч.3 ст. 172-11 КУпАП передбачає накладення штрафу у розмірі від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до десяти діб.
За загальними правилами накладення стягнення за адміністративне правопорушення, встановленими ст. 33 КУпАП стягнення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 33 КУпАП). При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).
З урахуванням обставин справи та особи правопорушника, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн. Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 .
Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
В той же час, відповідно до п. 12 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: військовослужбовці під час виконання службових обов`язків.
Таким чином ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вчинив правопорушення, будучи військовослужбовцем під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ч. 3 ст. 172-11, ст. ст. 40-1, 283, 284 КУпАП України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., який перерахувати на номер рахунку (IBAN) UA488999980313020106000005658; отримувач - Донецьке ГУК/Слов`янська МТГ/21081100; код ЄДРПОУ 37967785; банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 21081100; найменування коду класифікації доходів бюджету: Адміністративні штрафи та інші санкції.
Роз`яснити ОСОБА_1 що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області Аліна Олександрівна Гончарова