ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/478/26	

За позовом Інституту геологічних наук національної академії наук України 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" 
про стягнення боргу за Договором поставки

Суддя Юзіков С.Г. 
Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача суму попередньо оплаченого та не поставленого товару у розмірі 80 512,50 грн., пеню - у розмірі 24 886,08 грн, інфляційне збільшення суми боргу - 5 377,77 грн. та 3% річних - 2415,00 грн., мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договір поставки № 39/24 від 0107.2024.
Господарський суд Дніпропетровської області 10.02.2026 відкрив провадження у справі №904/478/26 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом запропоновано Відповідачеві протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивачу, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.
Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак, Відповідач обізнаний про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа 10.02.2026 о 19:20.
Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 10.02.2026, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:
01.07.2024 сторони уклали Договір поставки № 39/24 (далі Договір), за п.1.1. якого Учасник (Відповідач) приймає на себе зобов`язання передати Замовнику (Позивач) у власність паливо рідинне та газ; оливи мастильні (код ДК 021:2015 09130000-9 нафта і дистиляти) надалі - Талони, а Замовник зобов`язується оплатити і прийняти Товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Специфікації (Додаток №1), та є невід`ємною частиною даного Договору.
Відповідно до умов Договору:
1.2. Відпуск Товару з АЗС здійснюється за Талонами на момент їх подання через АЗС Постачальника.
3.1. Ціна цього Договору становить: 84 750,00 (вісімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят грн. 00 коп.) грн., разом з ПДВ 14 125,00 грн.
4.1. Оплата Товару здійснюється Замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Учасника згідно наданого рахунку. Учасник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інший рахунок. 
4.2. Замовник зобов`язаний сплатити вартість Товару, визначеної в рахунку-фактурі та видатковій накладній (акті прийому-передачі) на поточний рахунок Постачальника на підставі статті 49 Бюджетного Кодексу України протягом 5-ти днів з моменту поставки. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.
5.1. Строк поставки товарів — до закінчення терміну дії довірчого документу. 
5.2. Місце поставки (передачі) товарів: 
5.2.1. Передача Замовнику товару за цим Договором здійснюється Учасником на АЗС шляхом заправки автомобілів Замовника при пред`явленні довіреними особами Замовника Талону. 
5.2.2. Талон є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених Талону вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в Талоні. 
5.3. Умови постачання Товару — самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.
7.2. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти Учасник сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п. 7.3.1, 7.3.2 цього Договору, а у разі здійснення попередньої оплати Учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.
7.3.2. У разі порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.
10.1. Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором в частині оплати товару, Позивач надав платіжну інструкцію № 722 від 02.07.2024 на суму 84 750,00 грн.
Позивач отримав від Відповідача скретч-картки на 1500 літрів бензину А-95, що підтверджується видатковою накладною № 00041/0001523 від 01.07.2024 на суму 84 750,00 грн.
Однак, за даними Позивача, з початку січня 2025 на відповідних АЗС паливо не відпускається. У Позивача залишаються неотоварені скретч-картки на пальне на загальну суму 80 512,50 грн.
У зв`язку з вищезазначеним, Позивач направив Відповідачеві претензію від 23.09.2025 №73-250-1/6 з вимогою передати недопоставлену продукцію або повернути кошти сплачені за невикористані талони, однак відповіді Відповідача не одержав.
На прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував пеню за період з 03.02.2025 по 03.02.2026 - у розмірі 24 886,08 грн, інфляційне збільшення суми боргу за період з лютого 2025 по грудень 2025 - 5 377,77 грн. та 3% річних за період з 03.02.2025 по 02.02.2026 року - 2415,00 грн.
Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.
Предметом доказування у даній справі є факт укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, факт непоставки Відповідачем товару, наявність підстав для повернення попередньої оплат, обґрунтованість стягуваних сум.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2 ст. 693 ЦК України).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.
Перевіривши надані докази, суд погоджується з позицією Позивача.
Беручи до уваги надані докази (Договір, видаткову накладну, платіжну інструкцію, претензію Позивача), відсутність заперечень Відповідача щодо непоставки частини товару та наявної заборгованості, суд вважає, що Позивач вжив необхідних заходів для належного виконання умов Договору, у зв`язку з чим строк поставки товару настав, товар не поставлено, тому Позивач має право на повернення суми попередньої оплати. 
За таких обставин, основна сума боргу обґрунтована, а позовні вимоги такі, що підлягають задоволенню.
Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", судом встановлено, що розрахунки 3% річних та інфляційних втрат проведено правильно, а пені неправильно. За перерахунком суду розмір пені складає 24 875,05 грн.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір у справі слід покласти на сторін пропорційно задоволеним вимогам. 
Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3328,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 69 від 02.02.2026.
Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.
За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи ціну позову та те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через систему "Електронний суд", за подання цієї позовної заяви Позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3328,00 * коефіцієнт 0,8).
За таких обставин, Позивач вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 665,60 грн.
Судовий збір в розмірі 665,60 грн. може бути повернуто Позивачеві з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням Позивача, виходячи з положень ст.7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Разом з тим, Господарський суд звертає увагу на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".
Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до зазначеного порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.
Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, 99, код 44604267) на користь Інституту геологічних наук національної академії наук України (01601, місто Київ, ВУЛ. ОЛЕСЯ ГОНЧАРА, будинок 55-Б, код 05417182)  80 512 грн. 50 коп. - передоплати, 24 875 грн 05 коп. - пені, 5 377 грн. 77 коп. – інфляційних втрат, 2415,00 грн. - 3% річних, 2 662,15 грн. – судового збору. 

У решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України. 

Суддя С.Г. Юзіков