ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4360/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), відповідно до якого просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Кушніра Станіслава Сергійовича від 17 березня 2026 року у виконавчому провадженні № 73972960 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу у розмірі 5100 грн (далі – постанова ВП №73972960).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за окремою категорією термінових адміністративних справ передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Також встановлено відповідачу строк до 20 квітня 2026 року для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі № 140/22485/23 зобов`язано позивача здійснити нарахування ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
30.01.2024 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73972960. У відповідь на дану постанову, позивач листом від 04.03.2024 № 0300-0306-5/13031 повідомляє, що рішення суду у справі № 140/22485/23 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження шляхом нарахування грошової допомоги у розмірі 78392,80 грн. Виплата нарахованих коштів буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
17.03.2026 відповідачем винесено вимогу виконавця, змістом якої є вимога до позивача терміново вжити вичерпних заходів щодо виконання рішення суду та надати докази такого виконання. Одночасно з вимогою, прийнято постанову ВП № 73972960, якою накладено штраф на позивача у розмірі 5100 грн.
На вищевказану вимогу позивач надав відповідь листом від 25.03.2026 № 0300-0502-8/23757, у якому повідомляє, що заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника чи інших посадових осіб. Зазначає, що рішення суду виконано в добровільному порядку в межах покладених зобов`язань та з урахуванням норм чинного законодавства. 
Позивач не погоджується із постановою ВП №73972960, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
05.12.2023 у справі № 140/22485/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії Волинським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яким вирішив позов задовольнити повністю, а саме: 
· визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV;
· зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV.
24.01.2024 Волинським окружним адміністративним судом на виконання даного рішення було видано виконавчий лист № 3422/2024. 
Позивачем на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2023 у справі №140/22485/23, яке набрало законної сили 05.01.2024, нараховано грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій, яка складає 78392,80 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, про що свідчить скріншот з ІКІС ПФУ: «Призначення та виплати пенсій (ППВП)». Будь які інші докази стосовно нарахування такої допомоги у матеріалах судової справи відсутні.
У листі позивача від 25.03.2026 № 0300-0502-8/23757 вказано, що ОСОБА_1 проведено виплату частини заборгованості, яка виникла внаслідок проведення перерахунку пенсії на виконання вказаного рішення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» (далі – Порядок № 821), а саме: 
· у жовтні 2025 – 187,35 грн; 
· у листопаді 2025 – 187,35 грн;
· у грудні 2025 – 187,35 грн; 
· у лютому 2026 – 103 грн; 
· у березні 2026 – 101 грн.
Сума заборгованості на виконання рішення суду складає 77626,75 грн.
Позивач стверджує що судове рішення в частині виплати нарахованої доплати за попередній період залишається на даний час невиконаним у повному обсязі у зв`язку з обов`язком пенсійного органу при виконанні таких рішень дотримуватися вимог Порядку № 821. 
17.03.2026 відповідачем прийнята постанова ВП №73972960 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн на позивача внаслідок не надання доказів, що підтверджують повне та своєчасне виконання рішення суду.
При вирішенні даного спору судом взято до уваги таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п.1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини 6 статті 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
За правилами частини 1 статті 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до частин 2, 3 статті 63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно частин 1, 2 статті 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
У пункті 1 Порядку № 821 вказано, що цим порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Пунктом 2 Порядку № 821 регламентовано, що перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Згідно з пунктами 5-8 Порядку № 821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Здійснивши аналіз правових норм вищевказаних пунктів Порядку № 821, суд дійшов висновку, що об`єктом регулювання даного Порядку є механізм виплати нарахованої (перерахованої) пенсії на виконання рішення суду.
Водночас суд зазначає, що Кабінетом Міністрів України раніше вже було прийнято схожий порядок, а саме Постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якою було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який, як в ньому зазначено, визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету (далі - Порядок №649).
Отже, проаналізувавши приписи Порядку № 821 та Порядку № 649, якими визначено сферу регулювання цих нормативних актів, суд дійшов висновку, що дані акти мають однакову мету – нормативне регулювання порядку виплати призначених (перерахованих) рішенням суду пенсійних виплат.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 Порядок №649 визнано протиправним та скасовано. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено шляхом викладення пункту 2 його резолютивної частини у наступній редакції: «Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
Згадане рішення переглянуто судом касаційної інстанції та постановою Верховного Суду від 26.05.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019, з урахуванням внесених апеляційним судом змін, та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 640/5248/19 залишено без змін.
При вирішенні даної справи, касаційний суд дійшов висновку, що законодавець делегував Уряду повноваження на забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, але не надавав Уряду повноважень щодо встановлення механізму виконання судових рішень, які набрали законної сили, оскільки такий механізм визначений, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а обов`язковість виконання судових рішень визначена Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів».
Згідно вищенаведеного, Верховний Суд при розгляді справи № 640/5248/19 окреслив свою позицію щодо неможливості встановлення підзаконним нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України механізму, який фактично створює нову модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість чи обмеження асигнувань, якщо такий механізм призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень та порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення.
Дані висновки Верховного Суду є правозастовними і до Порядку № 821 та обставин цієї справи.
Суд висновує, що застосування до виплати ОСОБА_1 грошової допомоги (яка, до того ж, за своєю суттю є одноразовою грошовою виплатою) Порядку № 821 призводить до обмеження її конституційного права на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом.
У зв`язку з чим, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо невиконання у повному обсязі судового рішення через обов`язок пенсійного органу при виконанні таких рішень дотримуватись вимог Порядку № 821.
Також варто зазначити, окрім скріншотів з підсистем пенсійного фонду, які свідчать про нарахування заборгованості за виплатою грошових коштів на виконання рішення суду в справі № 140/22485/23, в матеріалах судової справи відсутні будь які інші докази, які б вказували, що позивач не виконав рішення суду з поважних причин, здійснив усі можливі дії на його виконання, документальне підтвердження відсутності бюджетних асигнувань на виконання рішень судів.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи постанову ВП №73972960, діяв на підставі Закону № 1404-VIII та у межах своїх повноважень.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 287, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи 45813957).

Суддя Ф.А. Волдінер