ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 215/1799/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року (суддя Данилевський М.А.) в справі №215/1799/26 за позовом ОСОБА_1 до управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень) управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради при отриманні заяви від 06.02.2026 вх.17 створювати штучні перешкоди для розгляду заяви на сесії Криворізької міської ради та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати тлумачити додаток №2 постанову КМУ від 17 серпня 1998р. № 1303 відповідно до вимог ст..3,22,28 Конституції України, а не поясненнями позначки (*) у самому кінці додатка №2 . 
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, направити позов до суду за територіальною підсудністю згідно з ч. 8 ст. 27 КАС України.
На думку апелянта, суд першої інстанції хибно не вважає відповідача суб`єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Суд першої інстанції вважав, що виходячи зі змісту позовних вимог, предметом позову є саме порушення приватного права на охорону здоров`я.
При цьому позовні вимоги звернуто до комунального закладу охорони здоров`я, який в будь-якому випадку не є суб`єктом владних повноважень.
Встановивши, що звертаючись до суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на положення Кодексу адміністративного судочинства України, однак даний спір має приватно - правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень, тому дійшов висновку, що цей спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, що й обумовило висновок про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі.
Суд визнає цей висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до місцевого загального суду як адміністративного суду із адміністративним позовом до управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, предметом якого є встановлення наявності компетенції (повноважень) управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради при отриманні заяви від 06.02.2026 вх.17 створювати штучні перешкоди для розгляду заяви на сесії Криворізької міської ради; а також правомірність таких перешкод та застосованої відповідачем процедури.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 
публічно-правовий спір - спір, у якому: 
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною першою статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).
Частинами першою та другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Як вказано вище, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Суд визнає неправильним висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги звернуто до комунального закладу охорони здоров`я, який в будь-якому випадку не є суб`єктом владних повноважень, адже позовні вимоги звернуті до управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради, який є органом місцевого самоврядування та у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, який здійснює публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Крім того, висновок суду першої інстанції про те, що виходячи зі змісту позовних вимог, предметом позову є саме порушення приватного права на охорону здоров`я, є передчасним, адже виходячи зі змісту позовних вимог, позивачем оскаржується саме питання розгляду звернення позивача органом місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав, що цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, є помилковим.
Апеляційна скарга судом задовольняється частково, адже вимоги апелянта про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції за територіальною підсудністю згідно з частиною восьмою статті 29 КАС України є безпідставними.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року в справі №215/1799/26 задовольнити частково.
Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2026 року в справі №215/1799/26 за позовом ОСОБА_1 до управління охорони здоров`я виконавчого комітету Криворізької міської ради про встановлення наявності компетенції (повноважень), визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії скасувати.
Направити справу №215/1799/26 для продовження розгляду до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 травня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов