Справа № 143/737/25
Провадження № 22-ц/801/1331/2026
Категорія: 72
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року	Справа № 143/737/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , яка дія в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач – ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Орган опіки і піклування Погребищенської міської ради,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Максимова Романа Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року, постановлену у складі судді Сича С. М.,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У серпні 2025 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , за участю Органу опіки і піклування Погребищенської міської ради, звернулись в суд із позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року було зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.
Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи міститься достатньо відомостей про те, що відповідач ОСОБА_4 на даний час перебуває у складі структурного елементу (військової частини) Збройних Сил України, що переведена на воєнний стан, що слугує безумовною підставою для зупинення провадження у справі відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. При цьому у суду відсутні дані про те, що відповідач звільнений зі служби у складі Збройних Сил України. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 квітня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 квітня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк на усунення її недоліків.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції послався, як на доказ, перебування відповідача у складі ЗСУ, на довідку Погребищенської міської ради №104 від 25 вересня 2025 року відповідно до якої ОСОБА_4 з вересня 2024 року мобілізований на військову службу, лист т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25 листопада 2025 року, згідно якого ОСОБА_4 17 вересня 2024 року призваний для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_1 та лист т. в. о. командира військової частини НОМЕР_1 від 03 березня 2026 року, згідно якого ОСОБА_4 проходив військову службу у зазначеній військовій частині з 21 вересня 2024 року по 26 жовтня 2024 року. 
В той же час, довідка міської ради не є доказом про перебування відповідача у ЗСУ, оскільки міська рада не відноситься до органів військового управління та не веде облік військових, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 тільки підтверджує, що відповідач був мобілізований за 19 місяців до винесення оскаржуваної ухвали, а лист військової частини підтверджує, що відповідач з 21 вересня 2024 року по 26 жовтня 2024 року, тобто за 18 місяців до винесення оскаржуваної ухвали проходив військову службу у зазначеній військовій частині. 
Однак, провадження у справі відкрито 28 серпня 2025 року, а зупинено – 07 квітня 2026 року, тобто судом не встановлено, що саме на час розгляду справи відповідач перебуває на військовій службі у складі ЗСУ, та не звільнився зі служби, самовільно залишив військову частину тощо, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи, підтверджують лише, що відповідач, 26 жовтня 2024 року, тобто 18 місяців до винесення ухвали вибув до військової частини НОМЕР_2 з метою подальшого проходження військової служби. 
Також, судом не встановлено власну волю відповідача, а саме чи він бажає зупинення провадження у справі, або прагне продовження розгляду справи, що ще й порушує принцип диспозитивності цивільного судочинства. 
Отже, враховуючи, що судом не встановлено, що на момент розгляду справи відповідач перебуває у складі Збройних Сил України та судом не встановлено власну волю відповідача щодо зупинення провадження у справі, то оскаржувана ухвала є передчасною, у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для зупинення провадження у справі, які суд першої інстанції вважає встановленими, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження у справі це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).
Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення №1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).
Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, від 16 листопада 2022 року в справі №753/3880/20, від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19, від 29 березня 2023 року в справі №756/3462/20, від 04 липня 2023 року в справі №359/7297/22, від 05 червня 2024 року в справі №317/3364/24, від 17 липня 2024 року в справі №439/1518/23 та від 19 грудня 2024 року в справі №484/40/21.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції зазначав, що до суду повернулося поштове відправлення з відміткою установи поштового зв`язку на поштовому конверті про те, що ОСОБА_4 «служить» (а. с. 56, 77). 
Відповідно до довідки Погребищенської міської ради № 104 від 25 вересня 2025 року встановлено, що ОСОБА_4 проходить військову службу в Збройних Силах України (а. с 85). 
Згідно із листом т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 від 25 листопада 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний для проходження військової служби в складі команди НОМЕР_1 17 вересня 2024 року (а. с. 96). 
Згідно із листом т. в. о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 03 березня 2026 року згідно наказу командира цієї військової частини №307 від 26 жовтня 2024 року старший солдат ОСОБА_4 вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до військової частини НОМЕР_2 з метою подальшого проходження військової служби.
Проте колегія суддів звертає увагу на те, що вказані довідки та листи не є належними доказами та не дають достатніх підстав вважати, що станом на момент звернення позивачів до суду із цим позовом у серпні 2025 року ОСОБА_4 дійсно перебував на військовій службі та на момент розгляду цієї справи судом у квітні-травні 2026 року продовжує її несення, у зв`язку із чим позбавлений можливості у повній мірі реалізовувати свої процесуальні права.
Враховуючи конкретні встановлені обставини, апеляційний суд доходить висновку, що на цьому етапі судового розгляду ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є передчасною та такою, що не відповідає завданню цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вказана ухвала суду підлягає скасуванню на підставі статті 379 ЦПК України, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Максимова Романа Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвалу Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2026 року скасувати.
Справу № 143/737/25 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю Органу опіки і піклування Погребищенської міської ради до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав направити до Погребищенського районного суду Вінницької області для продовження судового розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий      В. В. Оніщук

Судді  С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський