КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/2875/2026
справа №757/8775/20-ц

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Заянчуковським Сергієм Олеговичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Бусик О.Л., дата складення повного судового рішення не зазначена,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», третя особа: Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства, керівник Державного агентства лісових ресурсів України Заболоцький Андрій Володимировича тимчасово виконуючий обв`язки керівника Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Заровний Юрій Миколайович, Богодухівська районна державна адміністрація Харківської області, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.
Вимоги позову мотивує тим, що 22 листопада 2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство".
14 червня 2018 року між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України укладено контракт, відповідно до якого ОСОБА_1 наймається на посаду директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство" на термін з 15 червня 2018 року по 14 червня 2019 року. 16 квітня 2019 року між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України укладено додаткову угоду до контракту від 14 червня 2018 року, згідно якої продовжено до 14 червня 2023 року включно термін дії контракту.
Вказує, що наказом Держлісагентства України № 23-к від 24 січня 2020 року трудовий договір із ОСОБА_1 припинено та його звільнено з посади на підставі підпункту «б» пункту 26 контракту у зв`язку із одноразовим грубим порушенням керівником законодавства та обов`язків, передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України. На виконання цього наказу ДП "Гутянське лісове господарство" видало наказ № 18-к від 24 січня 2020 року, яким також утримало кошти, виплачені при наданні щорічних відпусток.
Підставою для звільнення зазначено лист Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року, доповідну записку начальника Відділу охорони і захисту лісів Держлісагентства від 16 січня 2020 року та інформацію правоохоронних органів щодо виявлення незаконної рубки 206 дерев дуба орієнтовно у листопаді 2019 року із зазначенням орієнтовного розміру шкоди.
Водночас підпункт «б» пункту 26 контракту передбачає можливість розірвання контракту виключно за наявності сукупності умов: одноразового грубого порушення керівником законодавства або контрактних обов`язків, настання значних негативних наслідків для підприємства та причинно-наслідкового зв`язку між такими діями і наслідками. Належними та допустимими доказами такі обставини встановлені не були.
Зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що у період, коли, за твердженням відповідачів, вчинено незаконний поруб (листопад 2019 року), ОСОБА_1 фактично не здійснював керівництво підприємством, оскільки з 01 листопада 2019 року перебував у щорічній відпустці, а з 06 листопада 2019 року перебував у відпустці для догляду за дитиною, яка продовжена до 06 травня 2020 року. Обов`язки директора у цей час покладалися на інших посадових осіб відповідними наказами підприємства. Отже, відсутні підстави вважати, що саме позивач допустив одноразове грубе порушення умов контракту.
Крім того, службове розслідування або перевірка фінансово-господарської діяльності підприємства, необхідність яких прямо зазначалася у доповідній записці начальника Відділу охорони і захисту лісів Держлісагентства, до моменту звільнення проведені не були, винних осіб не встановлено, що підтверджується відповідями Харківського ОУЛМГ на адвокатські запити. Розмір шкоди, на який посилався відповідач, не був встановлений жодними експертними висновками, актами перевірок чи аудитів і мав характер припущення.
Позивач вказує, що за таких обставин відсутній обов`язковий матеріальний елемент підстави, передбаченої підпунктом «б» пункту 26 контракту, а отже наказ Держлісагентства України № 23-к від 24 січня 2020 року є незаконним. У зв`язку з цим незаконним є і наказ ДП «Гутянське лісове господарство» № 18-к від 24 січня 2020 року, виданий на його виконання.
Мотивуючи наведеним, просить: 
- визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року, яким припинено трудовий договір та звільнено позивача з посади директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» 24 січня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків, передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 38 КЗпП України;
- визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства "Гутянське лісове господарство", яким позивач рахується звільненим з посади директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство" 24 січня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 38 КЗпП України та утримано кошти, виплачені при наданні щорічної відпустки за період роботи з 22 листопада 2018-2019 рік за 2 календарні дні та щорічної основної відпустки за період роботи з 22 листопада 2019 - 2020 рік за 2 календарні дні;
- поновити ОСОБА_1 на посаді директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство";
- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 січня 2020 року по день прийняття рішення.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про законність звільнення і таким, що відповідає умовам контракту та вимогам трудового законодавства.
Суд дійшов висновку, що позивач як директор державного підприємства, неналежно виконував свої посадові обов`язки, передбачені контрактом, зокрема щодо забезпечення збереження лісових ресурсів і запобігання незаконним рубкам.
Суд першої інстанції відхилив посилання позивача на перебування у відпустці, зазначивши, що відповідальність керівника має організаційний характер і не припиняється на час відпустки, до того ж відпустка не була належним чином погоджена.
Також суд не прийняв доводи про незаконність контрактної форми трудових відносин, вказавши, що для керівника держпідприємства контракт прямо передбачений законом. Оскільки позивач не довів незаконність наказу про звільнення та не спростував встановлені порушення, підстав для поновлення на роботі й стягнення середнього заробітку суд не вбачав.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Заянчуковським С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів одноразового грубого порушення позивачем умов контракту. Документи, покладені в основу звільнення, зокрема лист Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року № 06.01-19, доповідна записка від 16 січня 2020 року, лист Богодухівської РДА від 24 січня 2020 року мають характер припущення, не містять встановлених фактичних обставин, джерел такої інформації, доказів часу, обсягу та обставин нібито незаконних рубок і не підтверджують особистої вини позивача.
Сам контракт від 14 червня 2018 року містить лише загальні положення щодо підстав звільнення і не може слугувати самостійною підставою для застосування пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України без встановлення конкретних порушень. За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність неналежного виконання позивачем посадових обов`язків не відповідає зібраним у справі доказам.
Судом першої інстанції також не враховано, що нібито порушення відбулося «орієнтовно у листопаді 2019 року», тоді як позивач упродовж усього цього періоду перебував у відпустках, а саме з 01 листопада 2019 року по 05 листопада 2019 року у щорічній відпустці, а з 06 листопада 2019 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. Звертає увагу, що контрактом передбачено обов`язок погодження лише щорічної відпустки, тоді як порядок надання відпустки по догляду за дитиною контрактом не врегульований. Суд не встановив, у який саме період і за яких конкретних обставин мало місце порушення, не з`ясував, чи могло воно відбутися під час перебування позивача у відпустці, та фактично поклав на позивача відповідальність за гіпотетичні події без встановлення причинно-наслідкового зв`язку. Крім того, звільнення здійснене 24 січня 2020 року під час перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною, що суперечить трудовим гарантіям та правовим висновкам Верховного Суду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 травня 2019 у справі № 452/970/17, від 29 березня 2023 року у справі № 620/2488/19, від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18.
Також посилається на висновки Печерського районного суду міста Києва, зроблені у рішенні від 12 червня 2020 року у справі № 757/60800/19-ц.
Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
25 листопада 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву посилається на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги.
Зазначає, що між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України укладено контракт від 14 червня 2018 року, дія якого продовжувалась. Контракт передбачав можливість дострокового розірвання, зокрема у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства або обов`язків, визначених контрактом, що спричинило значні негативні наслідки для підприємства (підпункт "б" пункту 26 контракту).
Зазначає, що наказ про звільнення від 24 січня 2020 року № 23-к прийнятий на підставі сукупності доказів, зокрема листів Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Богодухівської районної державної адміністрації, доповідної записки посадової особи Держлісагентства, а також результатів перевірки, проведеної Державним агентством лісових ресурсів України. За наслідками перевірки встановлено істотні порушення у діяльності ДП «Гутянське лісове господарство» та заподіяння шкоди на загальну суму понад 32 млн грн, зокрема внаслідок незаконних рубок лісу.
Посилання скаржника на відсутність доказів порушення умов контракту не відповідають матеріалам справи. Встановлені порушення охоплюються змістом підпункту «б» пункту 26 контракту та свідчать про настання значних негативних наслідків для підприємства, за які директор несе персональну відповідальність відповідно до статуту підприємства.
Вказує, що доводи апеляційної скарги щодо перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною не спростовують правомірності звільнення, оскільки позивач не погодив тривалий період відсутності з органом управління майном, як це передбачено умовами контракту, та не надав належних доказів правомірного оформлення такої відпустки. Такі дії свідчать про недобросовісне користування трудовими правами.
Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними та не підлягають задоволенню, оскільки звільнення позивача визнано законним. Виплата середнього заробітку відповідно до статті 235 КЗпП України можлива виключно у разі незаконного звільнення або інших протиправних дій роботодавця, яких у даному випадку судом не установлено.
Крім того, судом обґрунтовано враховано, що позивач є обвинуваченим у кримінальних провадженнях за тяжкими та особливо тяжкими злочинами, перебуває у міжнародному та національному розшуку, що унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків керівника державного підприємства та виключає реальність поновлення на посаді.
Скаржник не навів конкретних порушень норм процесуального права, не зазначив, які саме висновки суду не відповідають обставинам справи, та фактично зводить доводи апеляційної скарги до переоцінки доказів і виправдання власної поведінки, що не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.
04 грудня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив Державного агентства лісових ресурсів України на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву вказує, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам і доводам сторін.
Судом правильно встановлено, що звільнення позивача відбулося на підставі пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку із настанням підстав, передбачених контрактом.
Згідно з умовами контракту від 14 червня 2018 року на позивача, як керівника державного підприємства, покладено обов`язок забезпечувати збереження лісових ресурсів, організовувати діяльність державної лісової охорони та вживати заходів щодо запобігання незаконним рубкам. Встановлення фактів незаконної рубки лісу свідчить про неналежне виконання цих обов`язків.
Доводи скаржника про відсутність підстав для звільнення є безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю доказів, зокрема контрактом, листом Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року №06.01-19, доповідною запискою начальника Відділу охорони і захисту лісів Держлісагентства від 16 січня 2020 року та листом Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 24 січня 2020 року №01-33/313. Зазначене управління є територіальним органом Держлісагентства, а тому його лист є належним і допустимим доказом у розумінні процесуального законодавства. Виявлені в ньому факти незаконних порубів були підтверджені перевіркою Держлісагентства, проведеною на підставі наказу від 27 січня 2020 року №20, за результатами якої загальний розмір шкоди за період з 01 січня 2019 року по 27 січня 2020 року склав 32 053 584,37 грн.
Посилання скаржника на те, що незаконна рубка була вчинена «орієнтовно» у листопаді 2019 року, не спростовує самого факту її наявності та не звільняє керівника підприємства від відповідальності, оскільки обов`язок із забезпечення охорони лісів покладено на постійного лісокористувача, яким відповідно до статті 17 Лісового кодексу України є державне підприємство «Гутянське лісове господарство». При цьому позивач фактично не заперечує наявність незаконних рубок, а лише намагається перекласти відповідальність на інших працівників підприємства, що не узгоджується з умовами контракту та статуту підприємства.
Доводи щодо відсутності належного визначення розміру шкоди є необґрунтованими, оскільки її обчислення здійснюється відповідно до чинників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, і не потребує проведення додаткових експертних досліджень.
Твердження скаржника про його перебування у відпустці по догляду за дитиною також обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки така відпустка не була погоджена з органом управління майном, як того вимагали умови контракту, та не підтверджена належними доказами, зокрема медичним висновком, передбаченим статтею 179 КЗпП України. Крім того, виконання обов`язків щодо збереження лісів не припиняється у зв`язку з перебуванням керівника у відпустці, оскільки такі заходи мають плановий і системний характер.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність одноразового грубого порушення позивачем законодавства та умов контракту, що спричинило значні негативні наслідки для підприємства та є підставою для дострокового розірвання контракту. Апеляційна скарга не містить конкретних посилань на порушення судом норм процесуального права чи неправильність встановлених обставин, а її доводи зводяться до переоцінки доказів і виправдання поведінки позивача.
Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ? адвокат Заянчуковський С.О. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.
В судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку представники відповідачів Державного агентства лісових ресурсів України, Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та мотиви, викладені у відзивах на апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи установлено, що 14 червня 2018 року між ОСОБА_1 та Державним агентством лісових ресурсів України укладено контракт, відповідно до умов якого ОСОБА_1 наймається на посаду директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» на термін з 15 червня 2018 року по 14 червня 2019 року (том 1 а.с. 44-53, том 2 а.с. 96-100). Вищевказаний строк був продовжений додатковою угодою від 16 квітня 2019 року по 14 червня 2023 року (том 1 а.с. 40).
Згідно підпункту "б" пункту 25 розділу 5 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки (понесені збитки, виплачено штрафи тощо).
Згідно даних наказу №357-вк від 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вибув у щорічну відпустку тривалістю 15 календарних днів з 01 листопада 2019 року по 15 листопада 2019 року (том 1 а.с. 60).
Згідно даних наказу №374-вк від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 вийшов із щорічної основної відпустки у зв`язку із виробничою необхідністю (том 1 а.с. 61).
Згідно даних наказу №225-к від 05 листопада 2019 року ОСОБА_1 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 06 листопада 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначено, що наказ видано на підставі: 1) заяви; 2) копії свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 , актовий запис №25; 3) довідки (том 1 а.с. 62).
З даних наказу №226-к від 05 листопада 2019 року убачається, що на період відпустки, наданої згідно наказу №225-к, обов`язки директора покладено на ОСОБА_2 (том 1 а.с.63).
Відповідно до наказу №4-к від 08 січня 2020 року "Про продовження відпустки ОСОБА_1 для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку" ОСОБА_1 продовжено відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, без збереження заробітної плати, з 08 січня 2020 року по 06 травня 2020 року. Наказ видано на підставі: заяви ОСОБА_1 від 08 січня 2020 року; 2) Медичної довідки (том 1 а.с. 64).
Згідно даних листа Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства №06.01-18/ від 13 січня 2020 року убачається, що Управлінням (згідно наказу Управління від 09 серпня 2019 року № 56-вд) проведено раптову ревізію ДП "Гутянський лісгосп". Для проведення раптової ревізії було направлено 3 працівників Управління та 3 працівника інших підпорядкованих підприємств. При огляді лісових ділянок ДП «Гутянський лісгосп» виявлено 19,324 куб.м деревини без бирок. На окремих ділянках виявлено порушення, допущені при веденні лісового господарства: відсутня візирна лінія (1 ділянка), при відведенні пропущені окремі дерева, які потребували відведення в рубку за своїм станом (2 ділянки), на освітленні проба закладена не в характерному місці і відсутні лісосічні стовпчики (1 ділянка), лісові культури потребують догляду (3 ділянки). В ході перевірки виявлено 3 випадки незаконних порубів, об`єм незаконних порубів склав 8,4 куб.м шкода - 46,9 тис. грн. На виконання листа Дергачівської місцевої прокуратури від 28 листопада 2019 року №03-17/3669-19 Управління (згідно наказу Управління від 03 грудня 2019 року №79-вд), було направлено 2 працівника Управління та 4 працівників інших підпорядкованих підприємств для участі в перевірці ДП "Гутянський лісгосп". В ході виїзду здійснювався огляд кварталу 181, виділ 2 Володимирівського лісництва ДП "Гутянський лісгосп". Було виявлено 206 незаконно зрубаних сироростучих дерева дуба звичайного. На вказаній ділянці в 2018 році проводилась вибіркова санітарна рубка. Поруб здійснено орієнтовно в листопаді 2019 року. 
Вказане порушення працівниками ДП "Гутянський лісгосп" на час перевірки не задокументовано. В результаті проведеного переліку пнів та відповідних обрахунків об`єм незаконного порубу склав 660,94 куб.м, шкода склала 4 млн. 497,2 тис. грн, в тому числі таксова вартість деревини 361,9 тис. грн.
Незважаючи на вимогу правоохоронних органів ДП "Гутянський лісгосп" не направлено працівників для участі в проведенні огляду місця здійснення незаконного порубу та не надано жодних документів щодо проведення лісогосподарських заходів.
На підставі вищезазначеного Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства просило прийняти організаційні заходи до директора ДП "Гутянський лісгосп" ОСОБА_1 за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до значних збитків державі та невиконання пункту 10 Контракту (том 1 а.с. 37-38, том 2 а.с.152).
Згідно даних доповідної записки начальника Відділу Охорони і захисту лісів Будзінського І.Л. від 16 січня 2020 року убачається, що на вимогу Дергачівської місцевої прокуратури Харківське ОУЛМГ в грудні 2019 року здійснило контрольний перелік дерев на вибірковій санітарній рубці 2018 року в лісах Володимирівського лісництва ДП «Гутянський лісгосп» (директор ? ОСОБА_1). Перевіркою виявлено незаконні рубки дерев дуба в кількості 206 шт. загальним обсягом 661 куб.м на суму заподіяної шкоди 4,1 млн гривень. На вимогу перевіряючих спеціалісти ДП «Гутянський лісгосп» не прийняли участі в контрольному заході і не надали жодних документів. За оперативною інформацію щодо обсягів незаконних рубок за 2019 рік, наданою Харківським ОУЛМГ, у ДП «Гутянський лісгосп» обліковується лише 8,48 куб. м незаконних рубок на суму заподіяної шкоди 46,9 тис. гривень. Харківське ОУЛМГ листом від 13.01.2020 № 06.01-19/11 поінформувало, що згідно з наказами ДП «Гутянський лісгосп» ОСОБА_1 перебуває у відпустці для догляду за дитиною до 07 травня 2020 року (том 1 а.с. 35-36).
З даних доповідної записки від 24 січня 2020 року завідувача сектору з персоналу ОСОБА_3 убачається, відповідно до листа Харківського обласного управління від 13 січня 2020 року директор ДП "Гутянський лісгосп" ОСОБА_1 відповідно до наказів по підприємству від 05 листопада 2019 року №225-к та від 08 січня 2020 №4-к знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду. Відповідно до пункту 19 контракту, укладеного між Держлісагентством та ОСОБА_4 від 14 червня 2018 року та всупереч вимог листа Держлісагентства від 23 березня 2015 року №10-07/2617-15 ОСОБА_1 не погодив ці відпустки з керівником територіального органу.
Запропоновано розглянути питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності директора ДП "Гутянський лісгосп" ОСОБА_1 за невиконання умов контракту (том 2 а.с. 149).
Згідно даних листа Державного агентства лісових ресурсів України №10-28/378-20 від 24 січня 2020 року убачається, що Державне агентство лісових ресурсів звернулось до Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області із листом, у якому просила погодити звільнення з посади директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство та мисливського господарства, ОСОБА_1 з підстав, передбачених підпунктом "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого підприємства настали значні негативні наслідки, за пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України (том 1 а.с. 59, 150).
Згідно даних листа №01-33/313 від 24 січня 2020 року убачається, що Богодухівська районна державна адміністрації Харківської області погодила звільнення ОСОБА_1 з підстав, передбачених підпунктом "б" пункту 26 контракту, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України (том 1 а.с. 57).
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі підпункту "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом.
Із даних вказаного наказу убачається, що такий видано на підставі таких документів: контракту від 14 червня 2018 року, листа Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року №06.01-19, доповідної записки начальника відділу охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України Будзінського І.Л. від 16 січня 2020 року, листа Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 24 січня 2020 року №01-33/313 (том 1 а.с. 33, том 2 а.с. 151).
Згідно даних наказу №18-к від 24 січня 2020 року "Про звільнення з посади директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство" ОСОБА_1" наказано рахувати ОСОБА_1 звільненим з посади директора державного підприємства "Гутянське лісове господарство" 24 січня 2020 року з підстав передбачених пунктом "б" пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків, передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України. Утримано кошти виплачені при наданні щорічної основної відпустки, період роботи з 22 листопада 2018 - 2019 року за 2 календарні дні та щорічної основної відпустки, період роботи з 22 листопада 2019-2020 року за 2 календарні дні (том 1 а.с. 27).
З даних акту раптової ревізії б/н від 09 серпня 2019 року убачається, що на підставі наказу Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 02 липня 2019 року №74 здійснено лісовий обхід (майстерська дільниця) №7 Гутянського лісництва ДП "Гутянський лісгосп". У графі №7 "Інші зауваження" зазначено, що виявлено необліковану деревину класу Д 15,959 куб.м (том 1 а.с. 75).
З даних акту раптової ревізії б/н від 13 серпня 2019 року убачається, що на підставі наказу Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 02 липня 2019 року №74 здійснено лісовий обхід (майстерська дільниця) №9 Гутянського лісництва ДП "Гутянський лісгосп". У графі №7 "Інші зауваження" зазначено, що виявлено необліковану деревину класу А і Д в обсязі 3,365 куб. м (том 1 а.с. 74).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Частиною 2 статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Частинами 1, 2 статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України.
За змістом пункту 8 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом.
Згідно із частиною 3 статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених згідно з пунктом 8 частини 1 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність належних і допустимих доказів одноразового грубого порушення умов контракту, колегія суддів зазначає про таке.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для звільнення позивача є, зокрема, лист Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року, доповідна записка від 16 січня 2020 року, а також погодження Богодухівської районної державної адміністрації. Зазначені документи походять від уповноважених органів у сфері лісового господарства, містять відомості про виявлені факти незаконних рубок, їх обсяг та орієнтовний розмір завданої шкоди, а тому є належними доказами у розумінні процесуального закону.
Посилання скаржника на те, що такі мають характер припущень є безпідставними, оскільки ці документи складені за результатами проведених контрольних заходів та містять конкретні дані щодо обсягів незаконних рубок, кількості дерев та розміру шкоди. Відсутність на момент звільнення завершеного службового розслідування не спростовує встановлених порушень та не позбавляє орган управління майном права реагувати на виявлені істотні недоліки у діяльності підприємства.
Наведене дає підстави для висновку, що конкретне порушення та настання конкретних наслідків із заподіянням матеріальної шкоди є чітко зафіксованими.
Суд враховує, що відповідно до умов контракту та статутних обов`язків на позивача покладено обов`язок забезпечувати охорону та збереження лісових ресурсів, організовувати діяльність державної лісової охорони та вживати заходів щодо запобігання незаконним рубкам. Виявлення значних обсягів незаконної рубки лісу, що спричинило істотну шкоду, свідчить про грубе порушення цих обов`язків.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та настанням негативних наслідків спростовуються тим, що саме неналежна організація охорони лісів і контролю за діяльністю підпорядкованих працівників перебуває у сфері відповідальності керівника підприємства. Таким чином, встановлені порушення перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із неналежним виконанням позивачем своїх посадових обов`язків.
Посилання скаржника на те, що незаконні рубки мали місце у період його перебування у відпустці, не спростовує правомірності звільнення, оскільки виявлене порушення за своєю суттю не є одномоментною дією.
Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність звільнення під час перебування у відпустці.
Відповідно до пункту 19 контракту від 14 червня 2018 року керівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 28 календарних днів та відпустка за ненормований робочий день тривалістю 7 календарних днів. Оплата відпустки провадиться виходячи із середньоденного заробітку Керівника, обчисленого у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відпустки Керівникові надається матеріальна допомога на оздоровлення у сумі не більше середньомісячної заробітної плати, крім матеріальної допомоги на поховання.
Керівник визначає час та порядок використання своєї щорічної відпустки (час початку та звершення, поділу її на частини, тощо) за погодженням з Органом управління майном.
Відповідно до частини 6 статті 179 КЗпП України, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин, у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов`язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 25 Закону України "Про відпустку" відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов`язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.
Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що відповідно до статті 179 КЗпП України та Закону України «Про відпустки» відпустка для догляду за дитиною надається працівникові за наявності передбачених законом підстав. Разом з тим, як правильно установлено судом першої інстанції, для керівника державного підприємства умови реалізації такого права конкретизуються укладеним контрактом, який є особливою формою трудового договору та визначає, зокрема, обсяг обов`язків і відповідальності керівника.
Положеннями контракту передбачено необхідність погодження з органом управління майном істотних питань організації діяльності керівника, у тому числі тривалої відсутності, що безпосередньо впливає на управління підприємством. Як убачається з матеріалів справи, позивач не надав належних і допустимих доказів погодження тривалої відпустки з відповідним органом управління, що обґрунтовано враховано судом першої інстанції як обставину, яка свідчить про порушення умов контракту.
Окрім того, вказуючи в апеляційний скарзі на те, що суд першої інстанції не дослідив обставини перебування позивача у відпустці, позивач не надав суду доказів, які дають підстави для такого виду відпустки, а також не скористався правом надати в суді апеляційної інстанції докази про наявність медичного висновку про те, що дитина потребує домашнього догляду, що є обов`язковою умовою для надання відпустки відповідно до частини 6 статті 179 КЗпП України.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець мають діяти добросовісно, реалізуючи свої права, як це передбачено частиною 3 статті 13 ЦК України, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.
Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні трудових прав працівник і роботодавець повинні додержуватися моральних засад суспільства. Не допускається використання наданих трудових прав та виконання обов`язків на підставі зловживання.
За установлених у цій справі обставин, убачається, що позивач, нехтуючи визначеною процедурою узгодження відпусток та без надання доказу наявності права на таку відпустку, самостійно видав наказ про надання собі відпустки, що свідчить про намагання створити формальну підставу для уникнення відповідальності.
Апеляційний суд підкреслює необхідність дотримання сторонами трудових правовідносин принципу добросовісності та обов`язок кожної сторони довести обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а оцінка доказів здійснюється судом на підставі їх належності, допустимості, достовірності та достатності.
Відтак, оскільки відпустка не була оформлена у встановленому порядку, зазначене не є підставою для поновлення на посаді, а висновки суду першої інстанції в цій частині є правильними.
Посилання заявника на практику Верховного Суду не спростовують правильності висновків районного суду, оскільки ці висновки не суперечать правовим позиціям, викладеним у відповідних постановах.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Заянчуковським Сергієм Олеговичем, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова