УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1908/25 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого  Павицької Т.М.,
суддів   Бондар О.О., Шевчук А.М.

за участю секретаря судового засідання  Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №274/1908/25 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання умов договору неправомірними та недійсними, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Корбут В.В. в м. Бердичів Житомирської області,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1319-2065 від 20.12.2023 в розмірі 43 000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 8 600 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 34 400 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що 20.12.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладений договір про відкриття кредитної лінії №1319-2065. Вказує, що відповідно до умов укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8 600 грн зі строком кредитування 300 днів, базовий період – 21 день; знижена % ставка – 2,50% в день; стандартна % ставка – 3,00% в день. Зазначає, що банк виконав взяті на себе зобов`язання та надав кошти в кредит. У свою чергу, відповідач отримавши кредитні кошти, умови кредитного договору не виконала, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернула. 
Зазначає, що станом на 13.02.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 85 097 грн., яка складається із простроченої заборгованості за кредитом – 8 600 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 76 497 грн. Проте вказує, що до відповідача було застосовано програму лояльності, а саме частково списано заборгованість за нарахованими процентами у загальній сумі 42 097,00 грн., за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 43 000 грн. Враховуючи вищевикладене просило стягнути з ОСОБА_1 43 000 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом – 8 600 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 34 400 грн.
У червні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати умови договору про відкриття кредитної лінії №1319-2065 від 20.12.2023, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в частині нарахування 2,5% та 3% процентів за кожен день користування кредитом, що разом становлять 1095% річних неправомірними та недійсними. 
В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 дійсно укладено кредитний договір №1319-2065 від 20.12.2023, на виконання умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8 600 грн., проте умови договору, які передбачають нарахування 2,5% та 3,00% процентів за кожен день користування кредитом є несправедливими, розрахунок процентів за користування кредитом на основі середньої ринкової ставки за період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року (приблизно 30,4% річних або 0,0833% за день) вказує на те, що обґрунтованим розміром процентів за триста днів користування кредитом є 2149 грн. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити зустрічний позов.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1319-2065 від 20.12.2023 у розмірі 21 500 грн., яка складається з кредиту – 8 600 грн та процентів за користування кредитом – 12 900 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Умови договору про відкриття кредитної лінії №1319-2065 від 20.12.2023 про нарахування процентів у розмірі 2,5% та 3,00% за кожен день користування кредитом змінити на нарахування процентів у розмірі 0,5% за кожен день користування кредитом. У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 726,72 грн. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених вимог та в частині часткового задоволення зустрічного позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати у вказаних частинах та ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що перед укладенням спірного кредитного договору відповідача було ознайомлено з істотними умовами кредитного договору, розміром процентної ставки за користування кредитом, строком користування кредитом та порядком його повернення, крім цього відповідачу було надано паспорт споживчого кредиту де була вказана вищезазначена інформація. Після укладення кредитного договору, відповідачем не заперечувались умови кредитування та розмір процентної ставки за користуванням кредиту. Будь-яких письмових звернень відповідача до апелянта (Скаржника) щодо зазначення встановленого розміру процентів за кредитним договором – не надходило. Крім цього, у випадку незгоди з умовами кредитування відповідач мала змогу відмовитись в односторонньому порядку від кредитного договору протягом 14 календарних днів, однак відповідач даних дій не здійснила та продовжила користуватись кредитним продуктом.
Зазначає, що загальні витрати за кредитом відображені у паспорті споживчого кредиту, що був доданий до позовної заяви разом із спірним кредитним договором. Зокрема відповідно до інформації, що викладена в паспорті споживчого кредиту, загальні витрати за кредитом становитимуть не більше 77 400 грн. Однак суд першої інстанції належним чином не вивчив надані додатки, не звернув увагу на паспорт споживчого кредиту, не звернув увагу на наданий розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором у зв`язку із чим не справедливо та всупереч нормам матеріального права зменшив розмір процентів за кредитним договором та визнав проценти за кредитним договором не справедливими, хоч цей розмір був погоджений між відповідачем та апелянтом (скаржником). Вказує, що обмеження були визначені у Законі України «Про споживче кредитування» у зв`язку із внесеними змінами 22.11.2023, що набули законної сили 22.12.2023, пізніше ніж за укладений кредитний договір, а відтак дані обмеження не діяли під час укладення кредитного договору. Враховуючи вищевикладене просить рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року в частині незадоволених вимог та в частині часткового задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову. 
03 травня 2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідно до умов договору, було встановлено, що весь термін кредитування становить не до 09 січня 2024 року (який є базовим періодом кредитування з 2,5% процентів за кожен день користування кредитом), а до 14 жовтня 2024 року, що в сукупності починаючи з 20 грудня 2023 року становить 300 календарних днів та відповідає наступним умовам: 3% процентів за кожен день користування кредитом поза базовим тарифом, тобто ОСОБА_1 підлягали нарахування відсотків у вказаній фіксованій ставці за кожен день користування кредитом після 09 січня 2024 року. Реальна процентна ставка на дату укладення договору складала 572 465% річних, що становить загальну вартість кредиту в розмірі 86 000 грн. В паспорті споживчого кредиту вказано, що процентна ставка річних становить 1095% (з розрахунку 3% в день), яка є фіксованою. У випадку ОСОБА_1 нарахування 3% на день від тіла кредиту (1 095% річних) суттєво перевищує середньоринкову ставку, що у 2023–2024 роках становила 33-35% річних. Вважає, що процентна ставка визначена судом першої інстанції у розмірі 50% від максимально допустимої денної процентної ставки, тобто 0,5% за кожен день користування кредитом є правомірним та справедливим.
Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом в сумі 21 500 грн та в частині зустрічного позову, а тому в іншій частині не переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 20 грудня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1319-2065.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що до укладення договору уважно ознайомилася з текстом цього договору та правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», на веб-сайті http//:creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.11.3.1 договору).
Також підписанням договору відповідач підтвердила, що невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (п.11.13 договору).
Згідно з п.2.2 договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позивальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 8600 грн.; дата видачі кредиту – 20.12.2023; строк кредитування - 300 днів; дата повернення кредиту – 14.10.2024; базовий період 21 день; знижена % ставка – 2,50% в день; стандартна % ставка – 3,00% в день.
Згідно з п.4.13. договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 572 465,00%.
Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 86 000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 договору).
Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, згідно яких сума-ліміт кредиту становить 8600 грн., строк кредитування – 300 днів. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 3,00% в день, що становить 572 465,00% річних.
Вказані документи підписані електронним підписом відповідача НОМЕР_1 .
На виконання умов договору, 20.12.2023 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 8600 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок ОСОБА_1 за допомогою системи LiqPay.
На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту за договором №1319-2065 від 20.12.2023 на картковий рахунок НОМЕР_2 у розмірі 8600 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 13.02.2025 борг ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» становить 85 097 грн та складається з наступного: прострочена заборгованість за кредитом – 8 600 грн., прострочена заборгованість за відсотками – 76 497 грн.
В подальшому, позивачем було застосовано до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 42 097 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 000 грн.
Як вбачається зі змісту кредитного договору (п.12 Реквізити сторін), в ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме НОМЕР_2 .
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.10 постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_3 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). 
Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
Частково задовольняючи позовні вимоги сторін, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені у договорі від 20.12.2023 умови щодо того, що стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом, а знижена процентна ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, є несправедливими, так як у такому разі ОСОБА_1 має сплатити ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за весь строк користування кредитом від 750% до 900% від суми кредиту, при тому, що, як випливає з даних Національного банку України, середня ринкова ставка за користування кредитом у період з грудня 2023 року по жовтень 2024 року становила 0,0833% за кожен день користування кредитом, а тому за таких умов ОСОБА_1 мала б сплатити ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за весь строк користування кредитом 24,99% від суми кредиту, тобто, значну меншу суму. Суд вважав за можливе визначити денну процентну ставку у розмірі 50% від максимально допустимої денної процентної ставки, тобто 0,5% за кожен день користування кредитом, що, на думку суду першої інстанції, буде справедливим, добросовісним та розумним. Таким чином розмір заборгованості ОСОБА_1 за процентами становитиме 12 900 грн (150% від суми кредиту (8 600 грн) за 300 днів користування ним).
Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що 20 грудня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1319-2065, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 8600 грн строком на 300 днів зі сплатою відсотків 3,00% в день.
Відповідно до п.4.8 договору, базовий період складає 21 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Відповідно до п.4.10 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п.4.12 договору), отже дата повернення (виплати) кредиту 14.10.2024, а також строк договору є рівним строку кредитування. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника.
Згідно з п.4.13 договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 572 465,00%.
Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 86 000 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом (п.4.14 договору).
Враховуючи зміст кредитного договору, колегія суддів доходить висновку, що відповідач з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту.
Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
За наведених обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням вказаних вище приписів.
Таким чином, колегія суддів, реалізуючи свій процесуальний обов`язок вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за відсотками за кредитним договором №1319-2065 від 20.12.2023, укладеним між сторонами.
Відтак, у період з 20.12.2023 по 22.04.2024 (124 дні) проценти необхідно обраховувати, виходячи з процентної ставки 2,50%, що в результаті складає 26 660 грн (із розрахунку 8600 х 2,50% х 124 дні). 
Наступний період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) проценти необхідно обраховувати, виходячи з процентної ставки 1,50%, що в результаті складає 15 480 грн (із розрахунку 8600 х 1,50% х 120 днів).
В подальшому, у період з 21.08.2024 по 14.10.2024 (56 днів) проценти необхідно обраховувати, виходячи з процентної ставки 1%, що в результаті складає 4 816 грн (із розрахунку (8600 х 1% х 56 днів). 
Таким чином, загальний розмір відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №1319-2065 від 20.12.2023 та відповідно до пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» складає 46 896 грн.
На погашення відсотків ОСОБА_1 жодних погашень не здійснювалося.
Відтак, заборгованість ОСОБА_1 за відсотками складає 46 896 грн.
Пред`являючи позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з ОСОБА_1 34 400 грн заборгованості за нарахованими процентами.
За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення» роз`яснено, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 21 500 грн не відповідає вимогам закону.
В зустрічному позові ОСОБА_1 не погоджуючись з умовами договору, які передбачають нарахування 2,5% та 3,00% процентів за кожен день користування кредитом, просила суд визнати неправомірними та недійсними вказані умови.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.
У вказаній нормі зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.
Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16 (провадження №12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі №910/3907/18 (провадження №12-46гс19).
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19).
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №378/596/16-ц (провадження №14-545цс19)).
У справі, рішення в якій переглядається, не є ефективним способом захисту визнання неправомірними умов договору, які передбачають нарахування 2,5% та 3,00% процентів за кожен день користування кредитом, оскільки не передбачає відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечує відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.
Зустрічний позов ОСОБА_1 про визнання неправомірним нарахування 2,5% та 3,00% процентів за кожен день користування кредитом не підлягає задоволенню, оскільки позивач за зустрічним позовом обрав неефективний спосіб захисту, застосування якого не призводить до поновлення його порушених прав.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що розмір заборгованості по нарахованим відсоткам за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», то таке посилання є помилковим, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».
Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.
Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.
Відповідно до п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування неустойки (пені, штрафу) яку позивач не нараховував.
За наявності первісного позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення боргу за кредитним договором, враховуючи заперечення відповідача щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд може сам перевірити наявність заборгованості за кредитним договором, в тому числі і нарахування процентів за користування кредитними коштами у заявленому позивачем розмірі в межах первісного позову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення первісної вимоги в частині стягнення залишку заборгованості по відсотках у розмірі 21 500 грн та відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 21 500 грн та в частині часткового задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення первісної вимоги щодо стягнення залишку заборгованості за відсотками та про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056 грн.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року скасувати в частині незадоволеної вимоги про стягнення відсотків і в частині судового збору та ухвалити у вказаних частинах нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» залишок заборгованості за нарахованими відсотками за договором про відкриття кредитної лінії №1319-2065 від 20.12.2023 в розмірі 21 500 грн.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 березня 2026 року в частині часткового задоволення зустрічного позову скасувати та ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2422,40 грн та в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633,60 грн., а всього 6056 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 09 червня 2026 року.

Головуючий Павицька Т. М.

Судді Бондар О. О.

Шевчук А. М.