УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 
Справа №295/18288/24 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/1026/26
Категорія ч.1 ст.184 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року м.Житомир
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря Хрус С.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - Кінзерської Наталії Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 08 травня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП

встановила:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.184 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Згідно постанови суду, ОСОБА_1 за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого остання порушила особисті права (право на повагу до гідності та особистого життя) учениці ЗЗСО №5 м. Житомира ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, 27.11.2024 близько 23 години 20 хвилини, ОСОБА_2 , використовуючи мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , розмістила в загальному доступі в мережі Інтернет фотографію ОСОБА_3 з коментарями образливого змісту.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кінзерська Н.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 не відповідають фактичним обставинам, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, яке саме діяння (дії/бездіяльність) ОСОБА_1 утворюють об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 є недопустимим доказом, оскільки процедуру його складення проведено з істотними порушеннями вимог ст.255 КУпАП.
05.06.2026 від адвоката Кінзерської Н.В. надійшли додаткові пояснення в яких вона просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу, що суд не взяв до уваги, долучену характеристику учениці 6-го класу ОСОБА_4 , яка була надана директором ліцею №5 м. Житомира. Зазначає, що адміністративні матеріали, які відповідно до листа від 27.12.2024 №19080/41/28-2024 повернуті після доопрацювання до суду за своїм змістом не відрізняються від попередніх. Вважає, що протокол не відповідає вимогам ч.1 ст.256 КУпАП. Наголошує, що у протоколі не зазначено місце вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за вказаних у протоколі обставин. Також, в протоколі в графі "місце проживання", зазначено АДРЕСА_1 , однак місце проживання та місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_2 . Просить врахувати що батько, ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи, що ні батько ОСОБА_2 , ні мати ОСОБА_1 ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності не притягались.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Дослідивши докази, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Разом з тим, суд першої інстанції врахував, що станом на 08 травня 2026 року сплинув передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , а тому, провадження по даній справі підлягає закриттю згідно із п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
З такими висновками районного суду апеляційний суд погоджується з огляду на наступне.
Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т.ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення дитині безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.
Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей, а також відсутності контролю за дозвіллям.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.
Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія ГП №676339 від 02.12.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; роздруківкою щодо номерів телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з прив`язкою до нікнеймів та юзернеймів, які використовувалися з вказаними номерами, зокрема в телеграмі, скріншотами з телеграм-каналу, у тому числі, листування потерпілої з адміністратором; скріншотами фотографій з коментарями образливого характеру, які були розміщені в телеграм-каналі; рапортами інспектора відділу «Служба освітньої безпеки» від 02.12.2024 та від 27.12.2024; відеозаписом; відповіддю з Департаменту кіберполіції на звернення ОСОБА_6 ; відповіддю з ЖРУП №2 від 18.04.2025 з додатками, іншими матеріалами справи.
В судовому засіданні суду першої інстанції законний представник потерпілої- ОСОБА_6 пояснила, що 28.11.2024 року звернулася до адміністратора спільноти «Житомир Зеркало» з метою встановлення осіб, які замовили публікацію негативної інформації відносно її неповнолітньої доньки, сплативши за це грошові кошти у розмірі 440 грн. Адміністратор надав два нікнейми користувачів, які здійснили вказане замовлення. Наступного дня законний представник звернулася із заявою до Департаменту кіберполіції. За результатами проведених заходів було встановлено, що до вказаних акаунтів прив`язані мобільні номери двох дівчат - учениць паралельного класу ліцею, де навчається потерпіла. В подальшому поліцією було затримано адміністратора вказаної спільноти за вчинення шахрайських дій, у межах цього кримінального провадження законного представника та потерпілу було допитано, а грошові кошти у розмірі 440 грн повернуто. Офіційна відповідь слідчого за результатами додаткового звернення підтвердила раніше встановлені дані щодо осіб, які розмістили образливі фото потерпілої. Факт розповсюдження інформації підтверджується тим, що двоюрідна сестра ОСОБА_8 надіслала скріншоти з образливим дописом знайомим, зокрема ОСОБА_9 , яка переслала їх ОСОБА_10 , а остання повідомила законного представника. Мотивом таких дій відносно доньки законний представник вважає можливі непорозуміння через зміну класу ОСОБА_10 (перехід з класу, де навчалися ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ), хоча явних конфліктів після цього не виникало. Внаслідок інциденту дитина зазнала психологічного дискомфорту та спочатку відмовлялася відвідувати навчальний заклад, проте наразі поновила навчання.
В судовому засідання оперуповноважений ВПК в Житомирській області ДКП НПУ ОСОБА_12 пояснив, що у межах заходів із встановлення осіб, причетних до правопорушення, першочергово було ідентифіковано адміністратора телеграм-каналу «Житомир Зеркало». Останній надав законному представнику потерпілої відомості щодо акаунтів, з яких надходили публікації. Завдяки використанню методів OSINT (розвідка на основі відкритих джерел) та спеціалізованого програмного забезпечення, кіберполіцією було встановлено зв`язок між номерами мобільних телефонів та відповідними акаунтами у месенджері «Telegram», що дозволило ідентифікувати осіб, які безпосередньо надіслали фотознімки з образливими коментарями. Механізм публікації у каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » передбачає технічне розміщення матеріалів одноособово адміністратором на підставі інформації, отриманої від підписників через форму зворотного зв`язку. Стосовно аналізу даних цифрового профілю ОСОБА_13 встановлено, що остання систематично та часто змінювала ідентифікаційні дані свого акаунту. Спеціалізованим програмним забезпеченням зафіксовано вчинення нею дій щодо модифікації (зміни або видалення) акаунту «ІНФОРМАЦІЯ_4» 28.11.2024 року. Наявна розбіжність між датою надсилання фото потерпілої (27.11.2024 з акаунту «ІНФОРМАЦІЯ_4») та даними технічної роздруківки (згідно з якою в цей день за номером було закріплено нікнейм «ІНФОРМАЦІЯ_5») пояснюється специфікою роботи програмного забезпечення, яке фіксує транзакції профілю дискретно і може не відображати повну хронологію змін у режимі реального часу, а також не реєструє факт повного видалення акаунту. Щодо цифрового профілю ОСОБА_14 , аналізом встановлено, що остання змінювала ідентифікаційні дані (нікнейми та юзернейми) свого акаунту вкрай рідко.
Свідок ОСОБА_15 , який наразі відбуває покарання у виді іспитового строку за вироком суду, в суді першої інстанції пояснив, що у січні 2024 року створив телеграм-канал «Житомир Зеркало» та однойменний чат-бот для збору інформації («Предложка»). Розміщення публікацій за зверненнями користувачів здійснювалося на безоплатній основі. Технічний алгоритм роботи ресурсу передбачав, що автори самостійно формували контент та надсилали його через бот. Свідок виконував лише функцію модератора - погоджував або відхиляв публікації, при цьому автоматичний фільтр бота блокував законодавчо заборонений контент. Видалення раніше опублікованих постів на звернення громадян здійснювалося свідком на платній основі. Програмне забезпечення чат-бота в автоматичному режимі фіксувало дату, час, нікнейм та унікальний юзернейм (ідентифікатор) особи, яка надсилала матеріал. Саме за допомогою цієї системи, на запит законного представника потерпілої, свідок згенерував та надав дані щодо осіб, які замовили публікацію образливих матеріалів стосовно потерпілої. Свідок заперечив будь-яку причетність до самостійного створення чи умисного поширення негативної інформації про потерпілу, оскільки раніше вона йому відома не була. Також свідок спростував наявність конфліктів чи особистих стосунків із замовниками, зокрема з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які йому не знайомі. Твердження ОСОБА_16 про її блокування у спільноті з мовних мотивів свідок назвав надуманими та такими, що не відповідають дійсності.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя, відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Дії працівників поліції відносно ОСОБА_1 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, та враховує також і те, що остання їх не оскаржувала.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя місцевого суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Стосовно доводу про неусунення недоліків протоколу після його повернення судом на доопрацювання (постанова від 17.12.2024). Адвокат стверджує, що повернуті матеріали аналогічні попереднім і не усувають недоліків. 
Суд першої інстанції, приймаючи повторно надісланий протокол до розгляду, фактично визнав, що недолік (відсутність місця вчинення правопорушення) усунуто, оскільки в подальшому ним встановлено місце фактичного проживання дитини і матері як місце, де мало місце ухилення від виховання, що є місцем триваючого правопорушення, а тому з огляду на це протокол визнається допустимим доказом.
Об`єктивна сторона ст. 184 КУпАП - це бездіяльність батьків (нездійснення належного виховання та контролю). Ця бездіяльність триває безперервно за місцем спільного проживання батьків та дитини. 
Адвокат апелює до технічної помилки в адресі проживання, що нібито робить протокол незаконним.
За змістом ч.1 ст.251 КУпАП протокол є джерелом доказів, а не самостійним беззаперечним доказом вини і не може автоматично визнаватися недопустимим доказом, а підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі. Помилкове зазначення номера квартири (25 замість 95) за умови правильного зазначення прізвища, імені, по батькові та інших ідентифікуючих даних особи є технічною неточністю, яка не вплинула на можливість особи реалізувати право на захист, оскільки ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про судові засідання, брала участь у розгляді справи, подавала пояснення, тому така помилка сама по собі не є істотним порушенням процедури складення протоколу. 
Доводи апелянта щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, як слідує з матеріалів справи,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушила особисті права (право на повагу до гідності та особистого життя) учениці ЗЗСО №5 м. Житомира ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, 27.11.2024 близько 23 години 20 хвилини, ОСОБА_2 , використовуючи мобільний телефон з номером НОМЕР_1 , розмістила в загальному доступі в мережі Інтернет фотографію ОСОБА_3 з коментарями образливого змісту.
Діяння ОСОБА_1 полягає у нездійсненні належного контролю за поведінкою та дозвіллям її неповнолітньої дитини в мережі Інтернет. Це призвело до вчинення дитиною протиправних дій - поширення образливих матеріалів, що принижують честь і гідність іншої дитини. Батьки зобов`язані виховувати повагу до прав інших людей (ст. 150 Сімейного кодексу України), що в даному випадку виконано не було.
Матеріалами перевірки Департаменту кіберполіції та показаннями оперуповноваженого ОСОБА_12 беззаперечно встановлено, що цифровий профіль (акаунт), з якого здійснювалось замовлення образливих постів, технічно прив`язаний до мобільного номера дитини ОСОБА_1 . Систематична зміна нікнеймів дитиною свідчить про намір приховати протиправні дії. Те, що мати не знала про таку діяльність дитини або не завадила їй, і є прямим доказом невиконання нею своїх обов`язків.
Внаслідок дій дитини, які мати не попередила, потерпіла зазнала психологічної травми та тривалий час, згідно з поясненнями законного представника ОСОБА_6 відмовлялася відвідувати навчальний заклад. Факт настання таких наслідків підтверджує, що виховний процес з боку ОСОБА_1 був не в повній мірі належний.
У протоколі зазначено фабулу правопорушення через призму дій неповнолітньої особи, оскільки за специфікою ст. 184 КУпАП обов`язок батьків виникає саме у зв`язку з поведінкою дитини. Мати притягується до відповідальності не за те, що вона сама публікувала фото, а за те, що допустила таку поведінку дитини.
Позитивна характеристика та соціальний статус батьків є обставинами, що пом`якшують відповідальність, відповідно до ст. 34 КУпАП. Вони впливають виключно на вид стягнення, але в жодному разі не скасовують склад самого правопорушення і не є підставою для визнання особи невинуватою.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги апелянта про незаконність оскаржуваної постанови є безпідставними.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Інші посилання апеляційної скарги не спростовують висновків суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені в ході апеляційного розгляду.
Одночасно апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
З правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.
Окрім того формулювання ст. 38 КУпАП «Строки накладення адміністративного стягнення» вказує на те, що таке стягнення накладається лише на винну особу. Відповідно, застосування даної правової норми (можливість застосування строків накладення адміністративного стягнення) повинно відбуватися лише у випадку встановлення вини особи у вчиненні правопорушення.
Також, апеляційний суд звертає увагу, що ст. 280 КУпАП, якою регламентовано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлює обов`язок під час судового розгляду встановити ряд обставин, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні.
Так само і ст. 284 КУпАП не містить обмежень при винесенні постанови про закриття справи, щодо встановлення вини особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення і проводиться судовий розгляд.
Тому, на переконання апеляційного суду, застосовування норми ст. 247 КУпАП, щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення.
З огляду на викладене, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності складу адміністративного правопорушення, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді залишити без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Кінзерської Наталії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 08.05.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя            Т.С.Рябенька