УХВАЛА

03 липня 2026 року
м. Київ

справа № 758/16381/19
провадження № 61-8338св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого
діє ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду
від 16 квітня 2024 року та ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, та 

ВСТАНОВИВ:

У грудні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОТЕК ГРУП» (далі - ТОВ «БІОТЕК ГРУП» про стягнення грошових коштів в якому просив суд стягнути солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зі ОСОБА_3 та 
ОСОБА_5 , зі ОСОБА_3 та ТОВ «БІОТЕК ГРУП» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 4/17 від 01 вересня 2017 року в сумі 
5 736 028,09 грн, з яких:
- прострочена заборгованість за основним боргом - 1 175 000,00 грн;
- 25 % річних за користування чужими грошовими коштами - 218 099,32 грн;
- пеня на прострочену заборгованість - 4 288 750,00 грн;
- 3 % річних за простроченою заборгованістю - 54 178,77 грн.

15 березня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позову до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ТОВ «БІОТЕК ГРУП». 

Подільський районний суд міста Києва рішенням від 10 березня 2023 року позов задовольнив частково. 

Стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 2 622 275,09 грн, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом - 1 175 000,00 грн, 25 % річних за користування чужими грошовими коштами - 218 099,32 грн, 3 % річних за простроченою заборгованістю - 54 175,77 грн, пеня на прострочену заборгованість - 1 175 000,00 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 
4 391,01 грн.

Київський апеляційний суд постановою від 16 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені в сумі 1 175 000,00 грн скасував та ухвалив у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року в частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 загальної суми заборгованості змінив, зменшивши суму стягнення із 2 622 275,09 грн до 1 447 275,09 грн.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року в частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору скасував та понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 423,34 грн компенсував за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

1. 07 червня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав 
до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у цій справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року в частині відмови у стягненні пені в сумі 1 175 000,00 грн та залишити в цій частині в силі рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року.

2. 10 червня 2024 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку звернувся 
до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року у цій справі, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2024 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження за поданими касаційним скаргами, витребував справу із суду першої інстанції, надав строк для подання до Верховного Суду відзиву на касаційну скаргу. 

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю справу розподілено колегії суддів у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю учасників справи в суді касаційної інстанції відсутні.

За таких обставин, розгляд справи буде здійснюватися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення направлена у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. 

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, призначити до судового розгляду. 

Справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. 

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара