Справа № 160/5968/26
Провадження № 2-а/175/58/26
РІШЕННЯ 
Іменем України
"01" червня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в особистому електронному кабінеті військовозобов`язаного підсистеми «Резерв+» ним було виявлено відомості про порушення правил військового обліку, а також інформацію щодо звернення 14.02.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_2 до органів Національної поліції з метою його розшуку. Підставою для внесення таких відомостей, як зазначає позивач, стало його неприбуття за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому позивач стверджує, що правил військового обліку ним порушено не було, повісток у порядку, визначеному чинним законодавством, він не отримував, а протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності відносно нього не складалися та не виносилися. На думку позивача, зазначене свідчить про безпідставність внесення відомостей про порушення ним правил військового обліку. З метою виключення вказаних відомостей 03.03.2026 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відповідною заявою, однак станом на дату звернення до суду зазначені відомості не були виправлені, що і стало підставою для подання даного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 року адміністративну справу було направлено до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.04.2026 року, позовну заяву прийнято до розгляду, в порядку ст. 286 КАС України розгляд і вирішення адміністративної справи прийнято здійснювати без повідомлення (виклику) сторін. 
Представником ІНФОРМАЦІЯ_1 через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначив, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку було направлено повістку з відміткою «Повістка ТЦК вручити особисто» за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому поштове відправлення було повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, повістка вважається належним чином врученою. Разом з тим, у визначені в повістці дату та час ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив правила військового обліку, що і стало підставою для внесення стосовно позивача відомостей про розшук.
Представником позивача через підсистему «Електронний суд» було подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що порушення правил військового обліку є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 210 КУпАП, а відповідне рішення приймається уповноваженою посадовою особою ТЦК та СП. На думку представника позивача, у разі визнання позивача належним чином повідомленим про виклик та його неявки без поважних причин, відповідач мав діяти у порядку, визначеному частинами 6, 8 статті 258 КУпАП, а саме, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення, чого зроблено не було. У зв`язку з цим дії щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку та направлення інформації про розшук позивача вважає неправомірними.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Повісткою №5935506 ОСОБА_1 було викликано на 13.01.2026 року о 14:40 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення облікових даних. Зазначена повістка була направлена за адресою: АДРЕСА_2 з відміткою на конверті «Повістка ТЦК», яка була повернута на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення №R067058204428.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує проходження базової загальновійськової підготовки, солдат резерву, що підтверджується витягом з військово-облікового документа в застосунку «Резерв+». 
Також, в електронному військово-обліковому документі, наданому позивачем вказано про наявність звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 до Нацполіції 14.02.2026 року з причин не прибуття за повісткою ОСОБА_1 
03.03.2026 року адвокатом Прилипко Д.С. було направлено адвокатський запит до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, щодо надання інформації про наявність звернень до органів Національної поліції України, стосовно адміністративного затримання та/або доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210, 210-1 КУпАП.
Листом від 09.03.2026 року Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області надало відповідь, відповідно до якої за даними системи ІПНП наявне звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке надійшло до відділення поліції №2 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за №Е4743681 від 14.02.2026 року та внесене до ЄО №2843 від 14.02.2026 року щодо порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
- резервісти, які проходять службу у військовому резерві - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність дій відповідача щодо внесення відомостей про порушення ним правил військового обліку до Єдиного державного реєстру призовників, а також звернення до органів Національної поліції з метою його розшуку, оскільки факт порушення позивачем правил військового обліку, а саме, неприбуття останнього за повісткою до ТЦК та СП у встановленому законом порядку не підтверджено, а його вина за вказаних обставин не встановлена. У зв`язку з цим позивач вважає дії відповідача протиправними.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560.
Так, вказаним Порядком №560 передбачена процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).
При цьому, у силу вимог підпункту 2 пункту 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Крім того, правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів регулюються Законом України від 16 березня 2017 року № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі Закон № 1951-VIII).
Згідно зі ст. 1 Закону №1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до ст. 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Частиною 3 ст. 14 Закону №1951-VIII встановлено, що органи ведення Реєстру вносять до Реєстру відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України)).
Відповідно до статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для складення протоколу про адміністративне правопорушення, якщо його складання є обов`язковим, порушник може бути доставлений поліцейським до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 79 цього Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються до органів Національної поліції щодо розшуку, затримання і доставки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП.
Отже, внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку та про розшук є формою фіксації стану виконання громадянином свого військового обов`язку.
Суд звертає увагу, що матеріали справи містять відомості про належне оповіщення позивача про виклик до ТЦК та СП, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення №R067058204428. Отже, позивач як військовозобов`язаний був зобов`язаний з`явитися до відповідача у визначені повісткою дату, час та місце, однак вказаного не зробив.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що внесення відповідачем відомостей про розшук позивача до відповідного Реєстру повинно розцінюватися як захід реагування суб`єкта владних повноважень на факт неявки військовозобов`язаного для забезпечення виконання ним правил військового обліку.
При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача та його представника про незаконність таких дій у зв`язку з відсутністю на момент внесення відповідного запису протоколу чи постанови про адміністративне правопорушення, оскільки процедура притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, складання протоколу та розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, передбачає участь особи, явка якої у даному випадку і мала бути забезпечена шляхом її розшуку та доставлення.
Крім того, суд зауважує на тому, що позивачем не було підтверджено того факту, що він у спірний період належним чином виконував правила військового обліку, зокрема, з`являвся до ТЦК та СП за викликом або мав поважні причини для неявки, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження протиправності дій відповідача та підтвердження матеріалами справи факту порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат зважаючи на відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати на сплату судового збору не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 132, 134, 139, 242, 244, 245, 246, 255, 286 КАС України, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. С. Журавель