П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17975/25	

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.,
повний текст судового рішення
складено 30.01.2026, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дії, зобов`язання провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та інших виплат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі – ВЧ) та просив:
- визнати протиправними дії ВЧ у відмові нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 років календарної служби в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки, додаткової відпустки за 2012 -2014 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 рік з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації;
- зобов`язати ВЧ провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років календарної служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби передбачену п.2 ст.15 Закону України “Про соціальний і правовий-захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44 (далі Порядок №44);
- зобов`язати ВЧ провести перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, за 2015-2019 роки та додаткової відпустки передбачену п.4 ст.10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Постановою КМУ від 01.08.2012 №702 (далі Постанова №702) за 2012-2014 роки з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;
- зобов`язати ВЧ провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 рік з урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ВЧ у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 років календарної служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки, додаткової відпустки за 2012 -2014 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 рік з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації.
Зобов`язано ВЧ провести перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 років календарної служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби передбачену п.2 ст.15 Закону України “Про соціальний і правовий-захист військовослужбовців та членів їх сімей” з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано ВЧ провести перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій передбачену пунктом 12 статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, за 2015-2019 роки та додаткової відпустки передбачену п.4 ст.10-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та Постановою №702 за 2012-2014 роки з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано ВЧ провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 рік з урахуванням виплаченої індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у відповідача та відповідно до наказу №223-ос від 21.05.2019 був виключений зі списків особового складу прикордонного загону та знятий з усіх видів забезпечення.
При звільненні з військової служби позивачу була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період її календарної служби; грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 – 2019 роки та додаткової відпустки за 2012-2014 роки. 
У період проходження військової служби позивачу також виплачено грошову допомогу на оздоровлення, виходячи з місячного грошового забезпечення за 2018-2019 роки.
Факт виплати вказаних виплат відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує. 
При цьому, у зв`язку із невиплатою позиву за період проходження служби індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 у справі №420/20866/24 частково задоволено позовні вимоги, а саме:
- визнано протиправними дії ВЧ у відмові нарахувати та виплатити індексацію різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 21.05.2019 рік, відповідно до абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язано ВЧ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.05.2019 року індексації грошового забезпечення в повному розмірі, з урахуванням нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 у фіксованій величині 3719,37 грн. в місяць, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку №44, з урахуванням раніше виплачених сум; 
- в решті позовних вимог – відмовлено.
11.02.2025 відповідач на виконання вказаного судового рішення виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.05.2019 у розмірі 65099,93 грн. (з урахуванням утримання військового збору у розмірі 3255,00 грн.).
На звернення позивача від 30.04.2025 відповідач листом від 23.05.2025 за №09/А-4748/5534 повідомив, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення, а тому підстав для перерахування допомоги на оздоровлення, одноразової допомоги при звільненні, включивши суму індексації, відсутні.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також додаткової відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого розраховується їх розмір, індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі №420/20866/24.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону №2011-XII).
За приписами ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.08.2008 №425, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.06.2008 р. за №537/15228 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція №425)
Згідно пункту 1.2 розділу І Інструкції №425 грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
До складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія).
Пунктом 1.3 розділу І Інструкції №425 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем служби.
Індексація грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством (пункт 1.9 розділу І Інструкції №425).
Відповідно до підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції №425 військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Підпунктом 3.7.4 пункту 3.7 розділу ІІІ Інструкції №425 визначено, що розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Аналогічні положення містяться в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за №854/32306 (далі - Інструкція №558).
Зокрема, відповідно до пунктів 1, 5 глави 7 розділу IV Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі - допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення.
Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
За змістом пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції №558 у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.
Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я; за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України); які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (підпункт 1 пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції №558).
Відповідно до пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції №558 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).
Таким чином, грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні в спірний період повинна нараховуватися та виплачуватися в розмірі місячного грошового забезпечення військовослужбовця.
Згідно ст.18 Закону № 2017-ІІІ законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч.2 ст.19 Закону №2017-ІІІ ).
Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ).
За визначенням, наведеним у ст.1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Постановою КМУ від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078), згідно пункту 2 якого індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (пункт 5 Порядку №1078).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України у спосіб підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
При цьому, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення, одноразова грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" №2017-ІІІ, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 р. у справі №820/3423/18, від 29.04.2020 р. у справі №240/10130/19, від 19.03.2020 р. у справі №820/5286/17, від 26.02.2021 р. у справі №620/3346/19, предметом розгляду яких було включення індексації до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок та визначення розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не в повному обсязі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 21.05.2019, що встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі №420/20866/24, яке набрало законної сили.
Виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період на виконання даного судового рішення здійснено відповідачем 11.02.2025.
Разом з тим, позивачу в період служби виплачувалася грошова допомогу на оздоровлення та при звільненні були виплачені одноразова грошова допомога при звільненні, а також грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, які здійснювалися без врахування індексації грошового забезпечення, що не заперечується відповідачем.
Доводи апелянта про врахування індексації грошового забезпечення при здійсненні виплат на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 року по справі №420/20866/24 не відповідають дійсності та спростовуються листом відповідача від 23.05.2025 №09/А-4748/5534, яким відмовлено в задоволенні заяви позивача у здійсненні перерахунку спірних виплат з тих підстав, що індексація не входить до складу місячного грошового забезпечення.
Також, колегія суддів відхиляє доводи ВЧ що заявлені в цій справі позовні вимоги фактично вирішені у справі № 420/20866/24, оскільки предметом позовних вимог позивача у вказаній справі було не нарахування та невиплата індексації різниці грошового забезпечення з 01.03.2018 по 21.05.2019 відповідно до абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, в той час як в рамках даної справи позивачем заявлено вимоги щодо не врахування у складі місячного грошового забезпечення, з якого розраховувалися грошова допомога на оздоровлення, грошова допомога при звільненні, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення, яку виплачено відповідачем на виконання судового рішення у справі №420/20866/24.
При цьому, будь-яких доказів здійснення позивачу перерахунку виплачених грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також додаткової відпустки з якого обраховувався з урахуванням фіксованої індексації відповідачем до суду не надано.
Разом з тим, як вірно зауважив суд 1-ї інстанції, обов`язок відповідача здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також додаткової відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення виник не на дату здійснення вказаних виплат, а після виконання відповідачем судового рішення у справі №420/20866/24.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійснення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, а також додаткової відпустки із врахуванням у складі місячного грошового забезпечення, з якого розраховується їх розмір, індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі №420/20866/24.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	О.І. Шляхтицький   Г.В. Семенюк